egen Art Mestommasser for sig; man vil ikke kunne kalde dem for 
sammensatte Karstrænge, i hvert Fald knnne de ikke sammenlignes 
med de ved flere perixylematiske Strænges simple Sammenlejring 
fremkomne Mestompartier, som Eiipaep. Schraderi havde, uden for 
saa vidt som Enderesultatet er det samme. Vi have her snarere 
en egen, ny Form af Karstrænge for os. 
Riirvskaftet. 
Skafterne, som ofte i torret Tilstand ere meget stærkt snoede, 
en Omstændighed, der har givet Planten Artsnavn, ere i Hoved¬ 
sagen ikke væsenlig forskellige fra de andre af Familiens Medlem¬ 
mers. Der flndes tre store, afrundede Ribber derpaa, og Furerne 
derimellem ere meget snævre og skarpe. Hos denne Art dannes 
Ribberne af det mekaniske, meget tykvæggede Cellevæv, og Over¬ 
huden paa deres Ryg bestaar af Celler, som ere saa tykvæggede, 
at deres Plasmarnm er indskrænket til det mindst mulige. Dog 
have 0\erhudscellerne paa Ribbesiderne og i Furernes Bund langt 
stbrre Lysning; Spalteaabningerne befinde sig i Overensstemmelse 
med Barkens ikke meget voluminøse, bladgrontholdige Parenkyms 
Plads kun i Bunden af Furerne. Cellerne i det groune Væv ere 
ikke ordnede brachyodisk; det yderste Lag er et Palissadelag; paa 
Længdesnit, ikke paa Tværsnit, ses Cellerne heri at staa i For¬ 
bindelse med hverandre med meget snævre, korte Arme. Kar¬ 
strængenes Antal er sex; de afvige ikke i noget væsenligt Punkt 
fra de hidtil iagttagne Kurvskafters. 
lUadet. 
De græsagtige, spidse Blade have indtil tyve parallele Kerver, 
som ikke anastomosere. Overhudscellerne ere meget store og af 
den sædvanlige Beskaffenhed; deres Endevægge hælde stærkt frem¬ 
efter, hvorved de paa Tværsnit ofte synes tangentialdelte. Blad¬ 
undersidens have stærkt, men uregelmæssig tværbølgede Indervægge; 
Spalteaabningerne, der som sædvanligt kun forekomme her, ere af 
den allerede kendte Bygning; jeg kan anføre, at jeg, skjont langt- 
