842 
partier delte Assimilationsvæv er her indskrænket til ét Palissade- 
lag, som strækker sig helt rundt, og hvori hist og her en enkelt 
Celle kan være tangentialdelt. I det indenfor liggende Væv, der 
yderst udgores af en Ledningsskede, findes omlejret af sklerenkjm- 
atisk Stereom tre storre og tre mindre Karstrænge udenom en 
ringe Marv. Skaftets Bygning lader sig saaledes let aflede af andres, 
f. Ex, af Psilocephalus. 
Bladene 
ere meget korte og tynde. De have fem Nerver og mangle ganske 
mekanisk Væv i den storste Del af Pladen; kun i Bladgrunden op¬ 
træder der under Midtnerven (thi her kan en saadan paavises) og 
de to nærmeste Sidenerver et enkelt, haandformet Hypodermlag. 
Assimilationsvævet er ligesom hos Eupaep. Schraderi særdeles tynd¬ 
vægget; der findes et Palissadelag, men en brachyodisk Tilslutning 
til Svampeparenkymet er ikke tydelig. Karstrængene frembyde intet 
særligt. 
Derimod fortjener Bladets Overhud et Par Ord; ti vel ere 
Cellerne, hvad Storrelse og Form angaar, i det væsenlige som hos 
andre Eriocaulaceer, men de frembyde én Ejendommelighed, som 
jeg ikke kender fra nogen anden Art af denne Familie. De ere, 
for at sige det kort, amfimorf-divarikate og minde saaledes 
om mange Gramineers, Juncaceers, Cyperaceers o. a.’s Bladoverhuds¬ 
celler, hvis radiale Længdevægge i deres yderste Dele ere bølgede 
og saaledes med en Art „Verzahnung“ gribe ind i hinanden^). 
Paa Tværsnit ses de bekendte, skraat udad divergerende Porer i 
Cellernes Yderhjorner [X, 8, 9]. Jeg har undersøgt en Del andre Erio- 
caulacéformer af Herbariematerialet, særlig saadanne, som frembyde 
stor habituel Lighed med Eupaep. minutulus\ ingen af dem have 
imidlertid vist denne ejendommelige Bygning af Overhuden. Hvad 
0 Cfr. Mettonius: Hymenophyllaceae [Abhdl. d. phys.-math. Klasse d. 
k. sachs. Ges. d. Wiss,; VH, nr. II, 1864]. 
0 Cfr. Ambronn: Poren in den Aussenwanden von Epidermiscellen 
[Pringsh. Jahrb. 1884; Bd. 14, p.82]. 
