345 
stromnie, der meget hyppig synes at fortsætte sig i det Plasma, 
som udfylder Porekanalerne; trods megen Umage er det ikke lykke¬ 
des mig at paavise nogen Forbindelse mellem Cellekroppene, skont 
Porekanalerne her som andensteds i to sammenstødende Vægge 
korrespondere med hinanden. 
Centralcylinderens Grundvæv, i hvilket de bugtede Karstrænge 
forløbe, er et temmelig tykvægget Parenkym, i hvis Cellevægge 
ses korte, brede Porer. Karstrængene ere perixylematiske; deres 
Kar ere dels Skrue-, dels Nætkar, men i øvrigt frembyde de intet 
af særlig Interesse, de omgives ikke af særegne Skeder, og 
Vævet imellem dem og indenfor dem bestaar af stivelseførende 
Parenkym, hvis svagt fortykkede Cellevægge have korte, tlade 
Porer; den axile Del af dette Væv danner en karstrængfri Marv. 
Koden. 
Koden er en Trævlerod, hvis tykke, meget svampede, blege 
Kødder bryde frem af Rhizomets nedre Del; bestemt Stilling i For¬ 
hold til Bladene har jeg ikke kunnet tinde, lige saa lidt som hos 
nogen anden af mig undersøgt Eriocaulacé. 
Hvad de histologiske Forhold angaar, da bestaar den bløde, 
klorofylløse Overhud af store, noget langstrakte, paa Tværsnit 
kvadratiske Celler med tynde, lidt udadhvælvede Ydervægge; hist 
og her afskæres der ved en Horizontalvæg en lille, kubisk Celle i 
Enden af en Overhudscelle, og idet denne korte Celle radialdeles, 
anlægges derved to ved Siden af hinanden liggende Moderceller, som 
uden Tværdelinger voxe ud til lange, tyndvæggede Kodhaar: og s aa 
hos denne Art finde vi altsaa Tvillingrhizoider. Første 
subepidermale Lag, Kodbarkens yderste, er meget ejendommeligt; 
' - dets meget langstrakte, paa Tværsnit kredsrunde Celler, hvis Diameter 
er meget ringere end Overhudscellernes, ere ikke forkorkede; de 
ligge nojagtig under Overhudens Radialvægge, særlig de longitudinale, 
og staa ved rørformede Arme i Forbindelse med hverandre under¬ 
neden Overhudstværvæggene; de ere nemlig saa smalle, at Storste- 
delen af Overhudscellernes Indervægge er blottet. De derpaa følg- 
