361 
Kiinskaftet. 
Grundtrækkene af de undertiden temmelig lange, tynde Kurv- 
skafters Bygning ere ikke forskellige fra dem, vi tidligere have 
fundet. Det maa for kortelig at karakterisere den være tilstrækkeligt 
at anføre, at der findes tre afrundede, væsenlig af det mekaniske 
Væv dannede llihher, mellem hvilke det paa Tværsnit halvniaane- 
formede Assimilationsvæv befinder sig, yderst bedækket af den 
Overhud, som danner Bunden i Stængelens tre, fiade Furer. Den 
k har stærkt fremspringende Spalteaahniuger af den sædvanlige 
Eriocaulacé-T}^\)Q Og (i Modsætning til Stængelen) kun én Slags 
Haai, nemlig glatvæggede, tæt stillede, op- og nedadvendte Mal- 
pighiahaar. Det bladgrontholdige Væv viser ikke tydelig den be¬ 
kendte, brachyodiske Ordning undtagen hist og her og da i lige 
saa fuldt Maal indad som udad. Om Skaftets øvrige Vævsystemer 
[Skeden, de tre storre og tre mindre Karstrænge samt Marven] 
finder jeg ingen Anledning til at gore særlige Bemærkninger. 
Det kan kun tilfojes, at den Del af Skaftet, som er skjult i 
Vagina, afviger fra den øvrige ved sin svagere Udvikling af de 
mekaniske Celler og en tilsvarende Forøgelse af det bladgront¬ 
holdige Parenkym. 
Illadet. 
Vi genfinde i Bygningen af Bladet hos CarpJiocephalus cau- 
lescens ganske den samme Grundplan, som hos alle de andre under¬ 
søgte Eriocaulaceer; indenfor Overhuden sondrer Vævet sig altsaa i 
det ledende Væv (Karstrængene og deres Skeder), det assimilatoriske 
og det dermed afvexlende mekaniske Væv. Forholdet mellem Kar- 
' strængene og det sidstnævnte Væv er det, at i Kegelen kun 
hverauden Stræng er iudlejret i en Liste af mekanisk A"æv af den 
sædvanlige, om Kollenkym mindende Celleform; dog have de 2 a 3 
Karstrænge nærmest Kanden ingen mekanisk Belægning; alle 
Strængene, imellem hvilke der som sædvanlig ikke findes Tvær¬ 
forbindelser, have den sædvanlige Bygning og to Skeder: en mere 
