367 
hente udviklingshistoriske Data derfra. — Vævet indenfor Karstræng- 
kredsen er en storcellet (lakunøs?) Marv. 
Det korte, c. 2 Ctra. lange kiirvskaft udspringer ikke i Axleii 
af noget Blad, men tæt ovenfor og ved Siden af et saadant lige 
ovenover Medianen af det tredie derunder staaende, fra hvis Axel 
det formodenlig er forskudt i Lighed med Grenforskydningerne hos 
Actinocephalus. I Bygningen af disse Skafter er der intet særlig 
afvigende fra det, vi tidligere have fundet. 
Itladet. 
De temmelig smaa, stængelomfattende Blade, som ere stillede 
efter ^/ 5 -Divergens ^), have i Hovedsagen ganske den samme Bygning 
som andre Eriocaulaceers, for saa vidt Materialet har tilladt mig at 
dømme derom. Overhuden, som paa Undersiden har Spalteaabninger 
af den almindelige Form, bestaar af meget store, tyndvæggede 
Celler; om Assimilationsvævet, der ved Torring falder aldeles sam¬ 
men, kan jeg intet angive, men Karstrængene, som have de sæd¬ 
vanlige to Skeder, udfylde (paa Tværsnit) hele Kiimmet mellem de 
to Bladsiders Overhud, idet Skederne umiddelbart støtte sig til den; 
særegent mekanisk Væv findes aftsaa ikke; ogsaa hos denne Slægt 
mangle Tværanastomoserne imellem de parallele Nerver. De lange 
Haar paa Bladene ere flercellede Børstehaar med kugleformet, frem- 
staaende Grundcelle og glatte Cellehinder. 
V 
Koden. 
Denne er meget kort, kun centimeterlang, og paa det af mig 
undersøgte Materiale, hvis Kødder udsprang fra Bladfæsterne, vare 
disse ugrenede. Deres Bygning er i Korthed denne. En tyndcellet 
Overhud, fra hvilken enkeltstillede Rodhaar udgaa, indeslutter en 
0 Hieronymus [Englers & Prantls natiirl. Pflauzenfam., H Bd., 4te Abth., 
pag. 22] angiver Vs. Om dette og om Kurvskafternes ovenfor anførte, 
saa vidt jeg ved hidtil kun af Kbrnicke med Udtrykket „extraaxil- 
Iai'es‘^ antydede, mærkelige morfologiske Forhold skal jeg ikke udtale 
mig nærmere i denne Afhandling. Det er muligt, at vi have sympo- 
diale Axer for os. 
