380 
Hos mange G-ræsser og Halvgræsser, ikke at tale om særlige 
Ørkenplanter, findes Vand væv. Et saadant har jeg ikke fundet 
særlig uddannet hos nogen Eriocaulacé, men jeg skal her gore op¬ 
mærksom paa, at de ofte meget vide, mekaniske, kollenkymatiske 
eller halvkollenkymatiske Celleformer, hvoraf Bladenes Stereom- 
strænge ere sammensatte, utvivlsomt som Bifunktion have den Op¬ 
gave at være vandførende. I det mindste indeholde de ikke sær¬ 
lige Indholdsstoffer. 
Det forekommer mig derfor, at vi i Eriocaulacébladene have 
meget smukke Exempler paa en Bygning, der svarer til Voxestedets 
Eordringer. Solens Straaler fremkalde en Fordampning, som Over¬ 
huden og vandholdigt mekanisk Væv formaa at holde indenfor de 
rette G-rænser; men paa den anden Side sé vi ogsaa, at Voxestedets 
i Eegeien fugtige Luft har ytret sin Indflydelse paa flere Bygnings¬ 
forhold. Som saa mange andre Planter, der ynde fugtige Voxe- 
steder, have Eriocaulaceerne ikke indsænkede (ofte snarest frem¬ 
skudte) Spalteaahninger, og det er ikke umuligt, at disse ere 
ubevægelige; men netop dette sidste er paavist for hygrofile Væxters 
Vedkommende. 
Da Vandledningen staar i noje Sammenhæng med Fordamp¬ 
ningen, ligger det nær at skænke Kars trængene, særlig 
Karrene, nogen Opmærkomhed. Disse ere allevegne, hvor vi 
hos Eriocaulaceerne have overjordiske Stængler, temmelig vide; 
kun i Kurvskafterne have de ingen paafaldende stor Diameter. Hos 
Actinocephalus, der særlig findes paa forholdsvis torre Steder, er 
Karvidden endog ret betydelig, især i det yderste Hadromlag; at 
Karrene, navnlig de mest periferiske, ogsaa hos Tonina ere særdeles 
vide, synes mere paafaldende; men jeg tænker, at det hænger 
sammen dels med fylogenetiske Forhold, dels dermed, at denne 
Plante kun paa visse Steder eller til visse Tider er submers. 
