XXIV 
fiir wissenschaftliche Zoologie, Bd. CXV, 1. Heft, S. 1—57, Taf. 1 —II. 
Leipzig 1915]. Denne svejtsiske Videnskabsmand mener at have 
opdaget den Mikrobe, som fremkalder Mund- og Klovesyge. Det 
er ikke nogen Bakterie, men et éncellet Dyr, en Protozo, der hører 
til Euflagellaterne og indenfor dem atter til Monadinerne; Dr. S. kal¬ 
der denne nye Protozo: Aphthomonas infestans. Hos syge Kreaturer 
fandt Dr. S. Snylteren bl. a. i Blodet og i de Blærer, som dannes 
i Munden og mellem Klovene, og han søgte forgæves Snylteren 
hos et sundt Kontroldyr. Ved at indpode den rendyrkede Parasit 
paa et sundt Dyr bibragte han det Sygdommen med alle dens 
typiske Fænomener. 
Stud. mag. F. J. Mathiesen refererede nyere Undersøgelser over 
Værdien af Aksens anatomiske Bygning til Belysning af Phylogenien 
indenfor Frøplanterne. 
De refererede Arbejder falder i to Grupper, af hvilke den første 
omfatter saadanne, hvor Variationerne i et enkelt Vævelements Byg¬ 
ning hos en Række Former er anvendt til Belysning af disses ind¬ 
byrdes genetiske Sammenhæng. Gothans og Penhallows 
Undersøgelser over nulevende og fossile Coniferers Vedanatomi 
er Typer paa saadanne Forsøg. (J. P. Lo tsy: Bot. Stammes 
geschichte, Bd. III, 1.) 
Efter disse Forfattere er der med Hensyn til Anordningen af 
Ringporerne paa Tracheidevæggen en ret stor Forskel imellem 
Araucariaceerne paa den ene og de andre nulevende Coniferer paa 
den anden Side, idet de hos førstnævnte typisk viser sig at være 
samlede i større', flerrækkede Grupper, modsat den spredte Op¬ 
træden hos de øvrige. Da den gruppevise Anordning, ved Under¬ 
søgelser af Naaletræsved fra den paleozoiske og mesozoiske Tid, 
viser sig at være den oprindelige, og talrige Overgangsformer mellem 
den og den spredte er paavist, ligesom ogsaa en parallel Udvik¬ 
lingsrække er kendt imellem geologisk ældre og yngre Arter af de 
uddøde Cordaitaceer, vil der formentlig ad denne Vej være bragt 
en Støtte tilveje for den Antagelse, at Araucariaceerne imellem de 
nulevende Naaletræer repræsenterer den mere primitive Type. 
Den anden Gruppe bestaar af en Række Arbejder udført i Aarene 
1911 —1914 af Jeffrey, Eames. Th.ompson, Bailey og 
S i n n o t, gennem hvilke den urteagtige Stængeltypes Dannelses¬ 
historie søges opklaret. De nævnte Forskere er enige om, at de først 
optrædende Angiospermer har været Træer, og at den urteagtige Vækst¬ 
form oprindelig, som en Tilpasning til ugunstige Kaar, maa afledes 
fra den træagtige, hvilken Anskuelse støttes ved Beviser hentede 
fra Paleobotaniken og den sammenlignende Anatomi. Om hvordan 
Udviklingen fra den træagtige til den urteartige Stængel i Enkelt¬ 
hederne maa tænkes at være gaaet for sig, synes Meningerne dog 
endnu at være ret delte. (A. J. Eames, W. P. Thompson og 
