XXIII 
Aaen, der løber forbi Letbæk Mølle, og Aaen, der løber under Lin- 
ding Bro gennem Nørholm Skov til Varde Aa. Dyret levede paa 
ganske lavt Vand paa stærkt stenet Bund med sparsom eller ingen 
Plantevækst og rivende Strøm. Ved Letbæk Mølle var Strømmen 
f. Eks. saa stærk, at Medd. havde Vanskelighed ved at staa oprejst 
i Strømmen. Strømlejet var her opfyldt af ret store Sten med kun 
faa Tommer Vand over, saa Catchning var umulig, men Aph. fan¬ 
gedes, naar Catcheren blev stillet op nedenfor Stenene, og der blev 
raget grundigt op i disse, idet Strømmen da rev den med sig. 
Mellem disse Stene fandtes et Utal af Phryganehylstre, fangnet- 
spindende Vaarfluelarver o. s. v., saa Madspørgsmaalet har sikkert 
været let at løse for Arten paa dette Sted. Det andet Sted, hvor 
Arten fandtes, var i Aaen paa Engene nedenfor Thorstrup By. Hvor 
Aaen løb langs med Bakkerne, og af disse havde vasket Sand og 
Jord bort, saa kun Stenene var tilbage i Bunden af Strømmen, 
fandtes talrige Aph. Paa en Strækning af ca. 500 m fandtes tre 
Steder, der gav rigeligt Udbytte, En af de Ting i Haarups Bog, der 
var mig mest paafaldende, var dette, at Aph. skulde være en daarlig 
Svømmer. Hvis det var Tilfældet, skulde man vel have Ret til at 
tro, at alle Artens Individer efterhaanden vilde ende i Havet, i hvert 
Fald, naar Strømmen var saa stærk som af mig iagttaget. Jeg 
havde flere Gange levende Dyr med hjem og anbragte Dyrene i 
mit Vandfad, og det viste sig her, at de svømmede meget godt, 
baade Rygsvømning og Bugsvømning, og at deres Bagben var for¬ 
synede med Svømmehaar. Med disse Meddelelser skal ikke være 
fremsat nogen Kritik af Ussings Arbejde^), de bør nærmest op¬ 
fattes som en Supplering af hans Iagttagelser, og de skal kun vise, 
at Aphelocheirus ligesom saa mange andre Dyr forstaar at rette sig 
efter Forholdene. Reuter^J omtaler Aphelocheirus’ Aandedræt og 
siger, at Dyret aldrig er set ved Overfladen for at aande. Dette er 
sikkert rigtigt; thi hvis Dyret vilde forsøge paa regelmæssigt at fore¬ 
tage Rejser mellem Bunden og Overfladen, vilde den hurtig rives 
med af Strømmen. Forøvrigt kan det sikkert ikke være vanskeligt 
at skaffe sig Ilt i det stærkt luftblandede Vand, der bruser hen over 
Stenene paa de fladvandede Lokaliteter, hvor jeg iagttog Dyret. 
Men dette Forhold saavelsom Forholdet med Aphelocheirus-kviQvnQ 
er det Fremtiden forbeholdt at klare. 
Meddeleren foreviste derpaa nogle sjeldne danske Guldsmede; 
Ophiogomphus serpentinus Charp. fra Nørholm Skov og Cordule- 
gaster annulatus Latr. fra samme Lokalitet. 
Inspector Ad. Jensen refererede Prof., Dr. Heinrich Staiijfachefs 
Afhandling: Der Erreger der Maul- und Klauenseuche. [Zeitschrift 
Ussing: Internat. Rev. ges. Hydrob. u. Hydrog. III, 1910, p. 115. 
‘^) O. M. Reuter: De inorn Østersjobackenet funna Aphelocheirus- 
arterna. Acta Societas Faun. & Fl. Fennica, 1911, p. 140. 
