XXII 
blev lavere, lykkedes det Hr. K. Jessen at finde en Kystgrænse 
for Kultur- og Skovlandet, saaledes at man nogenlunde kunde an¬ 
give de der beboede Holmes Størrelse og Beliggenhed under Be¬ 
byggelsen. Endvidere var det lykkedes at paavise, at der efter Be¬ 
byggelsen var foregaaet en Udtørring af Mosen: denne Udtørring, 
mente Taleren, maa henføres til den boreale Periode, da 
den anden postglaciale Tørperiode, den subboreale, falder sammen 
med Bronzealderen. Mullerup-Kulturen maa altsaa henføres til den 
boreale Periode. Fornyede Indsamlinger af Molluskfaunaen i Lag 
lige under Kulturlagene bekræfter ifølge Dr. Nordmanns Under¬ 
søgelser i høj Grad dette Resultat, 
Den 3. Marts 1916. Museumsinspektør, Dr. phil. C. Ostenfeld holdt et 
af Lysbilleder ledsaget Foredrag om: Kulturmenneskets Udnyttelse 
af Vest-Australiens Natur (^særlig Skovrydning og Agerbrug) 
Den 31. Marts 1916. Forevisnings- og Referatmøde. Docent 
R. H. Stamm gav ved Hjælp af en Række Lysbille'der en Skildring 
af Naturforholdene ved Lønstrup og Bulbjerg; derpaa fremvistes en 
Del Eksemplarer af den fra Nord-Amerika indvandrede Musling 
Petricola pholadiformis Lam. (Vid. Med. nat. Foren. 63. Bd. pag. 
IX), som iøvrigt allerede 1908—09 og i enkelte Stykker var fundet 
ved Lønstrup (Flora og Fauna, 1910, pag 36), men som senere 
sammesteds er tiltaget saa stærkt i Antal, at den 1915 var en af de 
hyppigste blandt de paa Stranden opskyllede Mollusker. Endelig 
omtaltes Sneglefaunaen paa Bulbjerg. (Se dette Bind S. 224). 
Lærer J. P. Kryger foreviste den mærkelige Vandtæge Åphelocheirus 
Montandoni fra Varde Aa og knyttede hertil følgende Bemærkninger: 
I Aaret 1907 opdagede H. Ussing, at den indtil da i Danmark 
ukendte Tæge, Åphelocheirus Montandoni Horv., fandtes i Gudenaaen. 
Tægen fandtes paa meget dybt Vand midt i Strømlejet, hvor den 
kravlede rundt mellem Stene, Muslingeskaller m. m. Ussing antager, 
at den lever af forskellige Snegle. Da der paa den Dybde, hvor 
Dyret lever, neppe er Tale om store Forskelligheder paa Aarstiderne, 
forplanter Tægen sig hele Aaret rundt, idet man til Stadighed finder 
Æg, smaa og store Larver og Imagines. Æggene afsættes paa Stene 
og Muslingeskaller (Afb. i Wesenberg-Lund: Insektlivet i 
ferske Vande, Side 114). Der angives, at Slægten Åphelocheirus 
i Nordeuropa har 3 Arter, men der foreligger vist endnu alt for 
lidt Maæriale til at dømme om, hvorvidt alle disse Arter er gode. 
Jensen-Haarup mener (Danmarks Tæger, Side 38), at vi muligvis 
har endnu én Art: Å. æstivalis Fabr. her i Landet. Den er fundet 
i Brakvand ved Kiel. Beskrivelsen af Arten synes imidlertid Medd. 
saa vag, at det vil være meget vanskeligt at skelne den fra Å. Mon¬ 
tandoni. Medd. har ved Besøg ved Varde Aa i Sommeren 1915 
og Foraaret 1916 haft Lejlighed til at gøre nogle Iagttagelser over 
Åph. Montandoni. Arten fandtes i to Sideaaer til Varde Aa, nemlig 
