XIV 
Argyropelecus olfersi, Cuvier er udpræget mere oceanisk end 
Arg. hemigymniis, idet den ikke er taget indenfor 1200Meter Kurven. 
Det største hidtil kendte Eksemplar, 96 mm (exclusiv Caudalfinne), 
er fanget af Havundersøgelsesdamperen „Thor“ i Biscaya-Bugten. 
Dens Nordgrænse for almindelig Forekomst ligger tilsyneladende 
omkring 51” N. Br., Grænsen for dens Yngleomraade lidt sydligere. 
Mere undtagelsesvis føres Eksemplarer til Islands og Norges Kyster. 
Dens vertikale Udbredelse falder i alt væsentlig sammen med Arg. 
hemigymnus. Efter det foreliggende Materiale at dømme synes 
dens Forekomst om Dagen at ligge 3 —400 Meter (6 —800 M. Wire) 
under Overfladen. 
Sternoptyx diaphana, Hermann er en ret sydlig Form. Det 
nordligste Findested for de danske Undersøgelser ligger omkring 
42” N. Br. Den er truffet fra Cadix-Bugten tværs over Atlanterhavet 
mellem 20” og 40” N. Br. indtil 58” V. L. Materialet V. for 40” V. L., 
der stammer fra Efteraaret, indeholder udelukkende smaa Størrelser. 
-Afhandlingen er i sin Helhed trykt i: Report on the Danish oceano- 
graphical Expeditions 1908—10 to the Mediterranean and adjacent 
seas. No. 3, Vol. II (Biology), A. 2. 1915). 
Stud. mag. Richard Ege gav en foreløbig Meddelelse om: Mindre 
kendte respiratoriske Medier. 
Den atmosfæriske Lufts Sammensætning er forbavsende konstant. 
Meget indgaaende Analyser har vist, at den indeholder 
20,93 ”/o Ilt, 
0,03 ”/o Kuldioxyd, 
79,04 ”/o Kvælstof (og lign. Luftarter). 
Denne Sammensætning vil man finde overalt i den fri Luft, hvad 
enten Analyserne hidrører fra Midten af en Storby, hvor det stadige 
Iltforbrug maa være uhyre, eller fra Luften over de store Oceaner, 
hvor Forbruget maa være minimalt. 
De Variationer, der kan findes, beløber sig højst til nogle faa 
Hundrededeles Procent. 
De Midler, hvorved Forbruget udjævnes — ved Diffusion, men 
navnlig ved Massestrømninger — maa altsaa være saa kraftige og 
saa fuldstændige, at der saa at sige ikke er Mulighed for, at Atmos¬ 
færens Sammensætning kan variere fra Sted til Sted. 
Men dette gælder naturligvis kun om Forholdene i den fri At¬ 
mosfære. Ganske anderledes stiller Sagen sig, hvor Talen er om 
smaa — mere eller mindre isolerede — Luftmængder. Saadanne 
isolerede Luftmængder finder vi først og fremmest i Jorden; Jord¬ 
bunden er porøs, og i dens talrige Porer og Hulrum findes der Luft. 
Det er udelukkende takket være denne Luft, at vi træffer saa rigt 
et aerobt Dyreliv i Jordskorpen, som Tilfældet er. 
Men hvorledes er Jordluften sammensat? Hvad er det for en 
Atmosfære disse Dyr lever i? 
For at faa Svar paa dette Spørgsmaal har jeg foretaget Analyser 
