o 111 G y 111 II o p e z a - A r t e r II e s Biologi. 
(Dipt. Tachin.) 
Af 
J. C. Nielsen. 
Snylteflueslægten Gijmnopezd er opstillet af Zetterstedt, der 
i 3die Bind af Diptera Scandinaviæ (1844) beskrev de to Arter 
(leniidata og albipcnnis. Disse synes overalt at være særdeles 
sjældne, og medens der af demidata kun kendes Hunner, er alle 
de kendte Eksemplarer af albipennis Hanner. Allerede Zetter¬ 
stedt fremsatte den nærliggende Formodning, at de to Arter trods 
deres iøjnefaldende Forskellighed kun repræsenterer de to Køn af 
samme Art, og Katalog der palaarktischen Dipteren III (1907) hen¬ 
fører, om end med Tvivl, albipennis som Synonym til denudata. 
Zetterstedt’s Formodning er sandsynligvis rigtig, men noget af¬ 
gørende Bevis herfor foreligger endnu ikke. 
Gijninopeza og beslægtede Former — PImninæ caiidatæ Brauer 
& Bergenstamm — indordnes i det ovennævnte Katalog i Gruppen 
Phasiinæ, der tillige omfatter andre Former, bl.a. Gijtnnosoma og de 
Allophora-agt'igQ Arter, med hvilke deres Slægtskab formentlig er 
fjernt. Phaninæ caiidatæ udgør imidlertid en særdeles naturlig 
Gruppe. Fælles for Arterne er bl. a., at Hunnernes Bagkrop er 
langstrakt og slank, de sidste Led forlængede og bøjede ind under 
Bugen; Endeleddet bærer i Spidsen Tornapparater, der antagelig 
benyttes til i ikke for stærke Kitindannelser, f. Eks. Ledhude, at 
frembringe Aabninger, hvorigennem Yngelen bringes ind i Værten. 
Vort Kendskab til Arternes Biologi er endnu mangelfuldt; dets 
Kilder indskrænker sig til to Iagttagelser. I 1828 klækkede C. 
H. Boheman Weberia ciirvicaiida Fil. af Harpaliis rnficornis 
Fabr. (Observationer rbrande några Insecters Metamorphose, i Ve¬ 
tenskaps Academiens Handlingar 1828, p. 164), og i 1862 angav 
J. R. Schiner (Fauna Austriaca I, p, 422), at et Eksemplar af 
Gijninopeza demidata Zett. var fremkommet af en anden Løbebille, 
Garabns Scheidleri Fabr., der var fundet liggende død paa en Vej. 
