149 
indtil ca. 33 cm fra Halespidsen (Længde ca. 57 cm). Analfinnen 
begynder umiddelbart bag Anus og ender omtrent 21 cm fra Halens 
yderste Spids (Længde ca. 61 cm). 
Tæt op ad Rygfinnen sidder paa begge Sider af denne nogle 
ejendommelige traadformede Forlængelser. De nævnes først af 
Mitchill (op. cit.), der beskriver dem saaledes: „Filiform pro¬ 
cesses, or excrescences, about an inch in length, depended on each 
side of the whitish stripe all the way from the head down the back 
to the tail. The space between them is nearly an inch, so that 
they probably amounted to fifty pairs These cirrhi, or threads, 
have no expansion or enlargement at their extremities.“ Paa det 
foreliggende Eksemplar findes ialt ca. 30 saadanne Vedhæng paa 
hver Side i gennemsnitlig Afstand af 2—3 cm. Oftest sidder de 
parvis lige overfor hinanden. Den forreste, der sidder dorsalt 4 
cm fra Snudespidsen, maaler kun 3 mm, men de tiltager nogen¬ 
lunde jævnt caudalt, og den største Længde (30 mm) maaler et 
Par, der sidder omtrent midt paa Halen. Derefter aftager de atter 
jævnt i Længde og ophører ganske ca. 23 cm fra Halespidsen. 
Disse Vedhæng afrives eller beskadiges øjensynlig ret let, hvad der 
maaske er Aarsag til, at de ikke er fundet hos et enkelt tidligere 
kendt Eksemplar, der er beskrevet af Giinther i Challenger- 
Report (1887). Giinther beskriver i nævnte Arbejde to Eksem¬ 
plarer, der findes i British Museum, og bemærker da om det ene: 
„These filaments are certainly not to be seen in the Madeiran fish.“ 
Historiske Oplysninger om Slægten Saccopharynx. 
Allerede i Aaret 1824 blev Slægten beskrevet af S. L. Mitchill 
(op. cit.) i Afhandlingen: “Description of an extraordinary Fish, 
resembling the Stylephorus of Shaw.“ Mitchill opfører ikke det 
beskrevne Eksemplar til Art, men giver følgende Diagnose: 
„Genus Saccopharynx. 
Jaws capable of great dilatation. Throat wide like a bag. Tail 
flagelliform, tapering away to a point, and beset with many pairs 
of cirrhi. Dorsal, caudal and anal fins united.“ 
Det sidstnævnte Forhold strider mod alle de senere fundne 
Eksemplarer, men da Dyret ikke er opbevaret, er en Kontrol af 
det anførte Forhold udelukket. 
