XV 
at egentlige Respirationsbevægelser manglede, medens selv kraftige 
Kontraktioner af Kropvæggens Muskulatur (Cossus) kun frembragte 
en ringe og betydningsløs Expiration af Luft. 
De fundne Resultater generaliseredes til at have Gyldighed for 
de allerfleste Larver, vistnok alle Pupper, næsten- alle ganske smaa 
Insekter, alle Arachnider og Myriapoder. De særlige Vanskelig¬ 
heder ved Luftfornyelse ved Diffusion i lange Ben paapegedes, og 
der henvistes til H. J. Hansens Opdagelse af Spirakler paa Tibiæ 
hos Opilioner. 
Hos større Imagines med relativt lange Diffusionsveje og ofte 
uhyre Stofskifte bliver Diffusion alene utilstrækkelig, og der fore- 
gaar en mekanisk Ventilation af større Trachéer eller særlige Luft¬ 
sække, hvorimod Luftfornyelsen i de fineste Trachéer altid foregaar 
ved Diffusion. Ventilationstrachéernes Bygning er tydelig forskellig 
fra Diffusionstrachéernes derved, at de er let kompressible. Ofte 
er Tværsnittet fladt elliptisk. Ventilationstrachéer og mekanisk Re¬ 
spiration findes ogsaa bl. a. hos en Del i Vand levende Larver med 
et enkelt Spirakelpar i Bagenden. Af saadanne havde Meddeleren 
nærmere undersøgt Forholdene hos de store Dytisclarver. Ved 
simple Metoder, som tildels demonstreredes, maaltes 1) det nor¬ 
male Expirationsvolumen, 2) det maximale Expirationsvolumen ved 
Dyrets vilkaarlige Respiration, 3) Vitalkapaciteten eller det maximalt 
mulige Expirationsvolumen og 4) Trachésystemets Totalvolumen i 
den normale Inspirations- eller Hvilestilling. Hos en saadan Larve, 
der vejede 1,7 gr, fandtes f. Ex., at Trachésystemets totale Rumfang 
udgjorde 107 mm^ Af disse fandtes 86* mm® i Ventilationstraché- 
erne og kunde uddrives ved 1 Atm. Trykdifferens, medens Diffu- 
sionstrachéerne ved dette Tryk ikke komprimeredes kendeligt. Den 
normale Luftfornyelse i Ventilationstrachéerne udgjorde 55 mm® og 
ved dyb Respiration indtil 68. Ventilationen af de dertil byggede 
Trachéer var derfor yderst fuldstændig, saaledes som Meddeleren 
havde fremhævet, at den maatte være for at være effektiv. Fra 
Ventilationstrachéerne, der strækker sig gennem hele Dyrets Længde, 
foregaar den yderligere Ilttransport alene ved Diffusion. 
Meddeleren berørte endvidere Trachégællernes Forhold. Her 
optages Ilten ved Diffusion gennem en ofte meget stor Overflade, 
og da Kredsløbet er højst ufuldkomment, sker dens Transport til 
de forskellige Væv ved Diffusion gennem det helt lukkede Traché- 
system. Diffusion igennem Vævene selv vilde i Sammenligning 
hermed blive en meget langsom Proces. 
Forholdet hos Æschnalarver var studeret lidt nærmere. Traché- 
systemet fandtes at være næsten ukompressibelt ved Tryk op til V 2 
Atmosfære. Diffusionsvejene for Ilten i de lukkede Trachéer er meget 
lange, men Hovedstammerne er til Gengæld overordentlig vide, 
saa at Ilttrykdifferensen mellem Trachégællerne og Legemets For¬ 
ende kun bliver af moderat Størrelse — antagelig ca. 6 %. 
