XVIII 
Den bestaar især af en Del Krebseformer: Mysis relicta, Ido- 
thea entomon, Gammaracanthus lacustris, Pontoporeia affinis, 
Limnocalanus grimaldii; hertil slutter sig Hornulken (Cottus qua- 
dricornis) og Ringsælen (Phoca hispida\ som dog ikke findes i 
nogen svensk Indsø, men derimod i Østersøen, den botniske Bugb 
Saima og Ladoga. Alle disse Dyreformer har deres Hovedudbre¬ 
delse mod Nord og Øst, men er .sjældne eller savnes helt mod 
Vest; de opfattedes af Sven Lovén og opfattes stadigt som ind¬ 
vandrede til det skandinaviske Omraade fra Hvidehavet, da dette i 
den senglaciale Tid efter Isens Afsmeltning stod i Forbindelse med 
Østersøen; enkelte af Formerne er sikkert ogsaa kommet Vest fra 
ind gennem det brede mellemsvenske Sund. Saltindholdet har 
sikkert ikke været stort, ialtfald ikke i de østlige Dele af dette 
Ishav, og det har været let for Formerne at afpasse sig til de For¬ 
hold, som blev budt dem under Ancylustiden, og de findes nu til¬ 
bage som Relikter fra Ishavstiden. 
I sine Undersøgelser over det kasp. Havs Fauna omtaler G. O. 
Sars 1893 en Del Former som nær beslægtede med disse glacial¬ 
marine Relikter, men mener, at der dog er saa store Afvigelser, at 
Materialet ikke kan bruges til mere vidtgaaende Slutninger. Sven 
Ekman i Upsala har nu paany gennemgaaet S ar s’s Materiale og 
vist, at de enkelte Arters Variationsvidde er langt større, end man 
tidligere antog, saa at den hidtidige Opfattelse af de kaspiske Dyre¬ 
formers systematiske Stilling maa ændres noget. Han gennemgaar 
i sin Afhandling de enkelte af de i det kasp. Hav fundne Relikt¬ 
former : 
Af Idothea entomon havde Sars opstillet en særlig Art for det 
kasp. Hav p. Gr. af Dyrenes smalle Kropform. Ekman har nu 
undersøgt Idothea’er fra Vanern, Vattern, Nordishavet og det kasp. 
Hav og viser, at Dyrene varierer meget stærkt, men de forskellige 
Varieteter synes at gaa jævnt over i hinanden, og der er ingen 
Grund til at betragte Formen fra det kasp. Hav som en særlig Art. 
Den Gammaracanthus loricatus, som fandtes i det kasp. Hav, 
havde Sars gjort til en særlig Art p. Gr. af Kroplængden. Det 
viser sig ved Ekmans Undersøgelser, at Længden varierer stærkt 
for dette Dyr; den er for Former fra de svenske Indsøer 30—35 
mm, for det kasp. Havs Former 36—40 mm og for Former fra 
Nordishavet 56—58 mm. Ogsaa andre Forskelligheder synes at 
vise, at Formen er en Mellemform mellem den marine Hovedart 
og den fra Indsøerne, netop hvad man kan vente sig af en Brak¬ 
vandsform. 
Sars beskrev en Pontoporeia fra det kasp. Hav, som han mente 
var beslægtet med Pontoporeia affinis, men dog maatte opstille som 
en særlig Art; han fremhæver især, at Øjenstørrelsen er saa for¬ 
skellig. Ekman har undersøgt en Mængde Former Sif Pontoporeia 
affinis fra Vattern og fundet, at Øjenstørrelsen altid varierer stærkt. 
