XIX 
Den kan hos Dyr taget paa dybt Vand være halvt saa stor som hos 
Kystformen, noget, der maaske er en Følge af den formindskede 
Lysmængde paa. Dybet. Naar Formen fra det kasp. Hav har saa 
meget smaa Øjne, er det sandsynligt, at det skyldes de langt større 
Dybder, den færdes paa. Foruden disse Dyr lever i det kasp. Hav 
ogsaa andre, som er nær beslægtede med de arktisk-marine. Fra 
den arktiske Mysis oculata kan de to kasp. Former: Mysis caspia 
og microphthalma afledes, endvidere er der Copepoden Limnocala- 
nus grimaldii og af højere Dyr Fisken Luciotrutta leucichtys samt 
Sælen Phoca hispida i de nordlige Have, men dog maa opstilles 
som en Underart. 
Østersøbækkenet og det kasp. Hav rummer i Virkeligheden den 
samme Række Reliktdyr, og disse er i flere Tilfælde ikke saa om¬ 
dannede i det kasp. Hav som i Østersøen og de nordeuropæiske 
Indsøer, men ligner mere Stamformen fra Nordishavet, noget, der 
sikkert skyldes det kasp. Havs større Saltindhold. 
Da det har vist sig, at ialtfald én af Formerne: Limnocalanus 
grimaldi, ikke er i Stand til at brede sig gennem Flodløb eller ved 
passiv Transport, er der efter Ekmans Mening ingen Grund til 
at antage, at noget saadant har fundet Sted. 
Han drager derfor følgende Slutning af sine Undersøgelser: Paa 
Grund af Overensstemmelsen m e 11 e m Re 1 i k t f a u naen 
i det kasp. Hav og Østersøbækkenet kan man, set fra 
et zoogeografisk Synspunkt, ikke afvise den Slut¬ 
ning, at det kasp. Hav engang har staaet i direkte For¬ 
bindelse med Ishavet, og at denne Forbindelse maa 
henlægges til en temmelig sen Tid, et i n t e r g 1 a c i a 11 
e 11 e r s e n g 1 a c i a 11 T i d s r u m. 
Dr. phil. J. C. Nielsen meddelte en Iagttagelse over Helicobosca 
muscaria’s Forplantning og refererede i Forbindelse hermed nogle 
nyere Arbejder over Muscidernes Biologi. 
Helicobosca muscaria Meig. er en Sarcophaga Form, hvis Larve 
lever i Snegle {Helix ar bustor um L., H.pisana L., H. nemoralis MuU. 
og H. pomatia L.). Arten er vidt udbredt i Europa, men er intet¬ 
steds hyppig, og dens Udvikling og Biologi er derfor endnu kun 
lidet kendt; det maa dog efter H. Schmitz’s Undersøgelser (Zeit- 
schrift flir wiss. Insektenbiologie, VI, 1910, S. 107) anses for givet, 
at Larven ikke er Snylter, men udvikles i døde Snegle. 
Den 13. August 1915 fandt Lærer J, P. Kryger i Grib Skov 
en Helicobosca-Hun, som han anbragte i et Samleglas; her fødte 
den, forinden den døde, en enkelt Larve, der udmærkede sig ved 
sin Størrelse. Fluen var c. 11 mm lang, hvoraf Halvdelen faldt paa 
Bagkroppen, og Larven maalte c. 7 mm. Efter Fødslen faldt Fluens 
Bagkrop fuldstændig sammen og blev tynd som Papir, saaledes at 
den havde været helt udfyldt af Larven. 
Det er bekendt, at Sarcophaginerne er levendefødende, og at de • 
II* 
