120 
(Talpidæ.) 
ger. Hjernekassen bliver ganske fladtrykt, bred, udhvælvet til Siderne 
og bagtil; Ydersiden af Pars mdstoidea kommer derved til at vende 
mere nedad end udad, og ligeledes tvinges den øverste Del af 
Nakke-Ledknuden med Omgivelser til at vende mere nedad end 
tilbage, hvorved Ledfladen paa Ringhvirvelen faar en mere aaben 
Skaalform; Supraoccipitale kommer til at helde stærkt fremefter 
foroven; BasioccipiUde og Corpiis sphenoideuni posleriiis brede 
sig i Hjernekassens Bund; Tepmen tijmpani breder sig, udsendende 
en stor Benplade (Pteroticum), bidragende til at danne Hjerne¬ 
kassens Væg i dens Bund og Side; Supraoccipitale, med Inter- 
parietale, breder sig i Hjernekassens Loft. Nakkemusklerne, der 
løfte Hovedet, blive meget stærke; de bidrage vel til at give Supra- 
occipitale Tilskyndelse til Væxt; men de fremkalde ikke nogen 
opstaaende Nakkekam, vist fordi Trykket af Jorden hindrer det. 
Hovedskallens Knogler blive i det hele faste, paavirkede af det 
Tryk, der øves paa dem, de fleste af dem hurtig smeltende sam¬ 
men, saaledes ogsaa de Knogler, der danne Trommehulens Yder¬ 
væg: Trommebenet og Udvæxter fra Ala magna, bageste Kilebens 
Krop, Basioccipitalc og Petrosum ; særlig Tykkelse faa tilsidst 
Knoglerne i Hovedskallens Axe: Basioccipitale og Kilebens-Krop- 
pene. Ved den stærke Forbening i Hjernekassens Vægge blive 
Aarer og Nerver i højere Grad end ellers omsluttede af Knogle; 
det gjelder saaledes Arteria stapedin, der helt indesluttes i Ben- 
Rør, ligesom dens Fortsættelser, A. meidngea media og A. ma.vd- 
laris interna, enten omsluttes af Knogle eller dog komme til at 
ligge i dybe Furer. 
At Skulderen stemmes mod Jorden, har Indflydelse paa Skulder¬ 
bladets Form. Indhyllet, som det er, i tykke Muskler paavirkes 
Skulderbladet kun ret middelbart; det faar Form af Støtte, bliver 
smalt, men langt og stærkt, dog med noget vanslægtet Kam, og 
uden Prc. coracoideiis, og dets øvre Ende, bvor Trykket mest 
virker, svulmer op, knoldformet; ved stærkt Baand, eller Baand- 
lignende Væv, bindes dets øverste Ende til den tilsvarende paa 
modsatte Side. 
At Bækkenet stemmes mod Jorden, har til Følge, at de to 
egenlige Bækkenhvirvler og de nærmest følgende tre Halehvirvler 
tilsidst smelte sammen indbyrdes og med Bækkenbenene. Hvirv¬ 
lernes Torntappe blive høje og stærke og danne tilsammen en 
