som Dolk end som Del af en Niptang; 1ste og 2den nedre, især 
2den, ere ogsaa forstørrede, men langtfra i samme Grad som 1ste 
øvre, og have faaet fremadliggende, nærmest fladtrykt Krone. De 
andre Fortænder, baade øvre og nedre. Hjørnetænderne og alle 
Forkindtænder, undtagen p4, ere bievne ensartede, ret smaa, 
nærmest kegleformede Tænder. Paa de øvre bredformede Tænder 
ere Mellemspidserne paa For- og Bagrand af 6te Spids bievne 
forholdsvis stærkt fremtrædende, især den bageste af dem, der er 
bleven saa stor, at den ligner en 7de Spids; og mellemste af de 
tre yderste Spidser har delt sig i to. — Mijogale har paa ingen 
Maade opgivet at grave og at færdes i underjordiske Gange; men 
en stor Del af sit Liv tilbringer den dog i Vandet, paa Jagt. Til 
Svømning bruger den baade Hale, Haand og Fod, først og fremmest 
Halen, der er bleven særlig lang og muskelstærk, trind eller sam¬ 
mentrykt. I Haanden blive Hudfolderne mellem Fingrene pirrede til 
Væxt ved Vandets Modstand, naar Haanden med udspilede Fingre 
føres gjennem det, og de voxe frem til Fingerspidserne; de stive 
Børster langs Haandens Rande faa ny Tilskyndelse til Væxt ved 
Vandets Pirring og voxe ud som Svømmebræmme; ellers ændres 
Haanden neppe; den bruges kun lidt i Sammenligning med Foden. 
Foden er næst Halen det vigtigste Svømme-Redskab; med udspilede 
Tæer føres den gjennem Vandet, sikkert mest med Slag til Siderne; 
den bliver stor, meget større end Haanden, med Svømmehud 
naaende til Taaspidserne; Børsterne langs Fodens Rande blive 
derimod for Størstedelen tilbage i Udvikling, vist fordi Fodens 
Bevægelser ere for voldsomme til at fremme deres Væxt; Fodsaa- 
lens Trædepuder forsvinde; Mellemfodsben og Taaled blive paa¬ 
faldende sammentrykte, og Mellemfodens Ledføjning med Fodroden 
bliver ejendommelig vreden, under Arbejdet for at bringe Foden 
i den heldigste Stilling til at sparke ud til Siden med saa bred en 
Flade som muligt vendt mod Vandet. — Mellemkjæbebenet synes 
i ret paafaldende Grad at være paavirket af Trynens Tjeneste som 
Brækjern; dets forreste øvre Hjørne bærer en ualmindelig stærkt 
udpræget Trykflade, og hele dets øvre Rand har bredt sig indefter, 
trykkende Næsebenet, der bliver ualmindelig smalt fortil. 
Slægterne af Afdelingen Urotrichi staa vel højere end Mijogahv 
i at have faaet Sibenet udvidet bagtil, men have ellers, som rene 
Gravere, uden Tillempning til Svømning, et mere oprindeligt Præg. 
Lavest blandt dem staar Condylura i Henseende til Tændernes 
