131 
formede »Mellenitænder« tilbage mellem den store Fortand og p4; 
øvre Hjørnetand mister helt sit Særpræg og formes som Omgivel¬ 
serne. 1ste nedre Fortand (eller muligvis er det 2den) faar lang, 
fremadliggende, sammentrykt Krone med opadbøjet Spids og har 
Tilbøjelighed til at frembringe Takker paa sin øvre Rand, hvor den 
paavirkes af Modstandere i Overmunden; mere end den store øvre 
Fortand har den store nedre haft Magt til at fortrænge de efter¬ 
følgende Tænder, der dog til en Begyndelse ere uddannede i Sam¬ 
klang med den, tilsammen dannende en Række kegleformede Spidser 
i Niptangen ; tilsidst bliver kun en enkelt kegleformet Tand tilbage 
mellem den store Fortand og p 4 , vist en Hjørnetand, uden Præg 
af Hjørnetand. 
Den store øvre Fortand bringer Mellemkjæbebenet Tilskyndelse 
til Væxt; det kan ske, at det breder sig saaledes, at det omslutter 
Hjørnetanden. 
For at Kjæbernes Niptang skal kunne virke ret, maa Under- 
kjæben føres med stor Kraft, og dertil er særlig Tindingmusklen 
brugt; Kindmusklen, der skulde synes at ligge heldigere, har vist¬ 
nok mistet en Del af sin Styrke paa Grund af Kindbuens Van¬ 
trivning; et Tegn paa Kindmusklens Svaghed er det vist, at dens 
Fæste, Underkjæbens Prc\ angiilaris, svinder ind til at blive en 
tynd Stilk. Tindingmusklen breder sit Udspring over Hjernekassen, 
særlig fremefter; med Seneblade i sit Fæste bringer den Under¬ 
kjæbens Prc. coronoideus til at voxe, og paa Underkjæbens Inder¬ 
side danner den sig en dyb Grube. Øjet, der ikke bruges til¬ 
strækkelig til at gjøre Modstand, bliver trængt fremefter og nedad, 
ud af den oprindelige Øjehule; det kommer til at ligge udenfor 
Ydervæggen af Cancdis infraorbitalis; Foramen lacrymale, der 
følger med Øjet, kommer tilsidst til at ligge forrest og nederst i 
Ydervæggen af Canalis infraorbitalis, og Taarekanalen er bøjet, 
saa at den paa det nærmeste Stykke fører opefter. 
Paa Underkjæbens Led gaar der stærkt Slid; der stilles store 
Krav til Styrken af Ledbaandene, og de forstærkes og bringe Væxt 
baade i Underkjæbens Ledhoved og i Ledskaalens Rande, især i 
Prc. postglenoideus, og Leddet bliver et udpræget Hængsel-Led, af 
en egen Form. Prc. postglenoideus forlænger sig nedefter og 
breder sig ind til Yderranden af Foramen ovale i Ala mag na og 
kan endogsaa skyde sig endnu videre, frem foran F. ovale, helt 
