145 
kindtænder, baade øvre og nedre, især p^, der har mistet sin 
indre Hæl og Rod og helt har opgivet Mellemformen; p4 har 
faaet simplere Form end hos Gdleriv. Med Tændernes Indskrænk¬ 
ning følger nogen Forkortning af Ansigtet. Øjehulens For- og 
Underrand er væsenlig formet som hos (kilerix, dog noget mindre 
udpræget; Gruben efter Trynemuskler, under Øjehulen, er lige¬ 
ledes omtrent den samme. Paa Pandebenet findes en lille /Vt*. 
postorbitalis. (I Ganen findes eller kan findes Hinde-Aabninger.) 
Og i bageste Kilebens Krop er der eller kan der være begyndende 
Grube-Dannelse. Hylomijs er sikkert mere end Gymniira uddannet 
som Løber, forholdsvis langlemmet og korthalet, som Podogijni- 
nura; Haand og Fod ere forholdsvis lange og smalle, med stærkt 
fremstaaende, toppede Trædepuder. 
Et Skridt videre ad samme Vej som Hyloinys er »Neotetvacus« 
naaet. Dens øvre og nedre forreste Fortand ere betydelig mere 
fremstaaende, og de følgende Tænder foran p4 ere bievne endnu 
mere ens og vanslægtede, især Hjørnetænderne, der slet ikke staa 
frem for Omgivelserne; og en af Forkindtænderne, vist pi, i hver 
Kjæbe er forsvunden. 
De nævnte indbyrdes nærstaaende Slægter danne tilsammen 
Afdelingen Gymnuvini. Overfor dem staa Evinaceini, med Slæg¬ 
terne Proterix og Erinaceus, udsprungne fra de oprindeligste 
Gyinniirini; Erinaceinerne have beholdt Egenskaber, der tilsam¬ 
men vise tilbage til det Trin, hvorpaa Gymniira staar, eller endnu 
længere tilbage: øvre p3 har beholdt sin Mellemform, med indre 
Hæl og Rod; nedre p4 har beholdt lidt mere af Bredformen; øvre 
m3 er ikke udvidet bagtil; Øjehulens For- og Underrand er ikke 
omformet; en Prc. postorbitalis mangler; paa Haandfladen findes 
endnu den indre af de to bageste Trædepuder. I særlig Uddan¬ 
nelse ere de gaaede i noget anden Retning end Hyloinys og dens 
Slægtninge. I Tandsættet ere, ligesom hos Hyloinys, øvre og 
nedre forreste Fortand bievne mere fremtrædende, og Hjørnetæn¬ 
derne have mistet deres Overmagt; men Tænderne mellem forreste 
Fortand og p4 indskrænkes i Tal i højere Grad end hos nogen 
af (jijinnnrini, hvorimod de tilbageværende af dem miste mindre 
i Sværhed, og nogle endogsaa have Tilbøjelighed til at udvide sig, 
saaledes [2 og i^, der kunne faa dobbelt Rod; i Overkjæben for¬ 
svinder pi, i Underkjæben baade i3, pi og p2; baade i Over- 
Vidensk. Medd. fra Dansk naturh. Foren. Hd. (58. 
10 
