158 
(Centetidæ.) 
Klædning af skarpe Torne, og have hengivet sig til et ret mage¬ 
ligt Liv, opgivende Klatring og Springning og hurtige Bevægelser, 
og de ere bievne forholdsvis plumpe Dyr, kortlemmede, haleløse. 
Brugen af Snuden som Brækjern har præget Hovedskallen i høj 
Grad, mere end hos andre Centetider; deres oftest paafaldende 
lange, smalle, lige Hovedskal med den stærkt fremstaaende Nakke¬ 
kam er næsten et Billed af Svinenes. 
Hemicentetes har endnu Centetinernes oprindelige Tand-Tal; 
hos de andre Slægter af Gruppen mangler øvre i 3 i det mindste 
i det ene af Tandsættene, snarest i det blivende Sæt. Hemicen- 
ictes har ogsaa ret almindelig Form paa Knoglerne i Loftet af den 
bageste Næsegang; hos de andre er Næsegangen indenfor Mun¬ 
dingerne af Tiibæ Eiistachii udvidet, som hos Erinaceiis, udposet 
i en dyb Grube i bageste Kilebens Krop. Som hos andre i den 
Henseende oprindelige Centetider ere ingen af Fortænderne tagne 
i særlig Brug som Niptang, og Hjørnetænderne ere endnu tydelig 
typisk formede og fremstaaende for Omgivelserne. Men ellers er 
Hemicentetes i Henseende til Tandsættet gaaet sin egen Vej; den 
maa leve af Insekter, der kun kræve ringe Tygning, og Tandsættet 
er vantrevet; Tænderne ere bievne paafaldende smaa og spinkle, 
de fleste Fortænder og Forkindtænder vidt skilte, og paa de øvre 
bredformede Tænder er hvert Spor af 6te Spids forsvundet; i Over¬ 
ensstemmelse med Tænderne ere Kjæberne indskrænkede og bievne 
spinkle. 
Centetes er overfor Ericulus (med Echinops) den oprinde¬ 
ligste. Dens Hjørnetænder have beholdt deres typiske Form og 
Overmagt, medens de hos Ericulus have faaet mere Præg som 
Forkindtænder, samtidig med at Fortænderne uddannes mere som 
Niptang; nedre i 3 findes, medens den mangler hos Ericulus, der 
desuden kan mangle m3. Dens Haarklædning er kun i ringere 
Grad omformet til stive Torne, medens Ericulus har faaet en Rust¬ 
ning næsten ganske som Erinaceiis. Derimod er Ericulus naaet 
mindre højt i Hovedskallens Omdannelse til Brækjern; dens Snude 
er mindre langstrakt, og maaske derfor ere Tænderne forrest i 
Kjæberne mindre spredt stillede. 
Bortset fra Tabet af Prc. tympauici fra de Knogler, der om¬ 
give Trommehulen, have de oprindeligste Solenodontini neppe af¬ 
veget fra de oprindeligste Polamogalini. Men Afdelingens oprin¬ 
deligste Former kjendes kun meget ufuldstændig. 
