164 
Anmærkninger. 
') S. 83. Indledning til nærværende Afhandling om Insektædere er Styk¬ 
ket om Monotremers og Pungdyrs Slægtskabsforhold, i: Jordfundne og nu¬ 
levende Pungdyr fra Lagoa Santa, 1893, E Museo Lundii, Bd. II. Fortsættelser 
af nærværende ere de tilsvarende Stykker om Gumlere (1915), Flagermus 
(1892), Gnavere (1887), Rovdyr (1895), Aber (1895) og Flovdyr (1906), i E 
Museo Lundii, Bd. I—III. 
-) S. 83. Allerede H u x 1 ey har set Insektædernes „central position“ blandt 
Placentalia. I sin Afhandling On the application of the laws of evolution to 
the arrangement of the Vertebrata, and more particularly of the Mammalia 
Proceed. Zool. Soc. London, 1880, p. 649—662 1 skriver han (p. 657): »Many 
years ago, in my leetures at the Royal College of Surgeons, I particularly 
insisted on the central position of the Insectivora among the higher Mam¬ 
malia .«. Derimod har Huxley ikke Ret, naar han siger: ». if 
Gymnura possessed a diffuse placentation, it would be an excellent represen¬ 
tative of an undifferentiated Eutherian«. Gymnura hører netop til de øverste 
af Insektædernes Typer; det godtgjøres af dens Bagkindtænders Form, der er 
mindre oprindelig end hos forskjellige andre Insektædere, af Kindbuens Van¬ 
slægtning, af Sammensmeltningen af Skinneben og Lægben, osv. 
®) S. 84. Ingen af Placentalia har mere end 3 Fortænder i hver Kjæbe- 
side. Det har været sagt, at Arter af Slægten Sorex havde fire øvre For¬ 
tænder paa hver Side; men dette kan umulig være rigtigt. 
Det var E. B randt (Untersuchungen iiber das Gebiss der Spitzmause; 
Buil. Soc. Imp. Nat. Moscou, 1868, tome XLI, part. II, p. 76—95, pi. I—VI; 
1870, tome XLIII, part. II, p. 1—40; 1873, tome XLVI, part. II, p. 1—79; 
foreløbig Meddelelse var fremkommen i 1865, siger Mivart), der saa, at Mel- 
lemkjæbebenet hos Unger af Sorex omsluttede de fire forreste af de blivende 
øvre Tænder i hver Side, medens det hos Crossopus og Crocidura kun om¬ 
sluttede de tre forreste (hos Diplomesodon maaske kun de to forreste). Han 
mente derfor, at Sorex havde fire øvre Fortænder i hver Side, Crossopus 
og Crocidura kun tre (og Diplomesodon to, maaske). Hans Opfattelse er 
godkjendt af de fleste af dem, der have haft med Spørgsmaalet at gjøre, saa- 
ledes af Mi vart (Journal of Anatomy and Physiology, 1867, p. 290; 1868, 
p. 153), Dobson (Proceed. Zool. Soc. London, 1890, p. 49) og Leche (Zur 
Entwicklungsgeschichte des Zahnsystems der Saugethiere, 1895, p. 47); Leche 
^ 1234 . 1 . .34567 
mente, at Tandsættet hos Sorex snarest var-(omsat i den Form, 
2 . 1 . 4567 
der bruges i nærværende Afhandling). 
Winge gjorde Indsigelser (Vidensk. Medd. Naturhist. Foren. Kbhvn., 
1881, p. 12—13; 1882, p. 65; Pungdyr fra Lagoa Santa, 1893, p. 122); han 
henviste dels til det urimelige i at tro, at den Tand, som Crossopus mangler 
i Sammenligning med sin nære Slægtning Sorex, ikke skulde være den Tand, 
der hos Sorex allerede er den mindste i hele Tandrækken, en ubetydelig 
Mile Vantrivning, den næstbageste af de tilstedeværende Forkindtænder, men 
