166 
derfor. Ligeledes er den Iagttagelse fremført, at 3dje og 4de Kindtand alle¬ 
rede hos lavtstaaende Pattedyr kunne indskrænkes og faa simplere Former 
og derefter igjen udvides og ad Omveje faa Bredform. mere eller mindre 
udpræget, hvad ogsaa de forreste Kindtænder kunne faa. 
Scott (The evolution of the premolar teeth in the Mammals; Proceed. 
Acad. Nat. Sc. Philadelphia, 1892, p. 405—444) gaar derimod ud fra som givet, 
at de fire forreste Kindtænder i hver Kjæbe hos de oprindeligste Placentalia 
(om Marsupialia siger han ikke noget) alle have haft simpel Kegleform, en 
Mening, der saare lidet stemmer med, hvad der virkelig i Naturen findes 
hos dem. 
Nogen klar Forestilling om Spørgsmaalet finder man ellers ikke hos dem, 
der have haft Grund til at komme ind derpaa. Det ser ud til, at de fleste 
stiltiende gaa ud fra samme Forudsætning som Scott. 
Tolkning af Tændernes Former er ligeledes fremstillet i Vidensk. Medd. 
Naturhist. Foren, for 1882 og i: Pungdyr fra Lagoa Santa, 1893, p. 68—69. — 
Mellemspidserne paa For- og Bagranden af Hælen, 6te Spids, paa de øvre 
bredformede Tænder ere ret ustadige Tilsyneladelser; de fremkomme vist 
under Tandens Dannelse i dens endnu delvis bløde Tilstand ved Tryk af de 
indre fremspringende Hjørner af 4de og 5te Spids mod Hælens Yderside. 
S. 87. Det bageste Foramen palatinum, en Hindeaabning der hos 
mangfoldige oprindelige Pattedyr ligger i Ganens bageste yderste Hjørne, bag 
Kindtændernes Række, udenfor den bageste Næsegang, omsluttet af Over- 
kjæbeben og Ganeben, tæt foran Vingebenet, svarer i sin Beliggenhed i For¬ 
hold til alle Omgivelser saa nøje til den Aabning, der hos Krybdyr sædvanlig 
findes mellem Ganeben, Tværben og Vingeben, at der vanskelig kan tvivles 
om, at de to Aabninger svare til hinanden; Forskjellen er kun, at Tværbenet 
(Transversum, Transpalatinum) hos Pattedyrene er forsvundet, dets Plads 
erobret væsenligst af Overkjæbebenet, tildels af Ganebenet; Udvæxter fra 
begge disse Knogler danne en Bro langs Aabningens Yderside, udfyldende 
den Plads, hvor Tværbenet hos Krybdyrene findes (Pungdyr fra Lagoa Santa, 
1893, p. 19-20). 
En anden Opfattelse af Tværbenets Skjebne hos Pattedyrene er fremført 
af Broom (On the Origin of Mammals; Philos. Transact. Roy. Soc. London, 
ser. B., vol. 206, 1914, p. 1—48, pi. 1—7, Afsnittet p. 25—27, pi. 7). Hos en 
Unge af Dasypiis (^Tatii^) novemcinctus har han fundet det højre Vingeben 
delt efter en vandret Linie i et øvre og et nedre Afsnit; venstre Vingeben 
var delt paa lignende Maade, men kun ufuldstændig. Paa en næsten fuld- 
voxen Hovedskal af samme Art vare Vingebenene ligeledes delte i to Afsnit. 
Det øvre Afsnit regner Broom for det egehlige Vingeben, Pterygoideum; 
det nedre, der omfatter Vingebenets nedre Rand med dens pladeformede 
Udvidelse i Ganesejlet under den bageste Næsegang, regner han for ensty- 
digt med Krybdyrenes Tværben. (Tilsvarende Dannelser mener han at finde 
hos Monotremer og Tamandiia.) Mod Broom’s Fremstilling er et og andet 
at indvende. 
Paa 6 foreliggende Hovedskaller af Unger af Dasypiis novemcinctus og 
