173 
Clirysochloridæ; Zoologica, 20. Bd., 1. Liefer., 1907, p. 62, 66, 104—105), der 
regner den for enstydig med det velkjendte Pteroticiini hos Monotremer, Tal- 
pider og Soricider; han siger, »dass die starke Ausbildung des Pteroticiini 
bei Chrysochloris mit der grosseren Ausdehnung des Grosshirns in dieser 
Region im Zusammenhange steht, ist unzweifelhaft« (p. 66), og at Hjernens 
ejendommelige Form er fremkaldt af Hovedskallens Omformning, der igjen 
skyldes Tillempningen til Gravning (p. 105 og 65). 
Om L e c h e har Ret i at regne den omtalte Knogle hos Chrysochloris 
for enstydig med Pteroticum, er et Spørgsmaal. At Chrysochloris-Knoglen, 
efter Bro om, er en Hinde-Knogle, medens Pteroticum er en Brusk-Knogle, 
er vel ikke nogen afgjørende Hindring for at jevnføre dem; mere sigende er 
det vist, at Knoglerne ellers have forskjellig Oprindelse, som det synes, og 
ikke helt have samme Leje; Pteroticum er vist opstaaet som en Udvidelse 
af Petrosiim, særlig af Tegmen tyrnpani (som det bedst viser sig hos Sorici¬ 
der, hvor Pteroticum er forholdsvis svagt uddannet, ikke bredende sig vidt\ 
medens Chrysochloris-Kv\og\Qn snarest er en løsreven Del af Supraoccipitale, 
opstaaet om et eget Forbeningspunkt. 
Egne Forbeninger i denne Egn af Hjernekassens Væg, i det uforbenede 
Mellemrum, der hos Unger en Tid lang findes mellem Exoccipitale, Supra- 
occipitale, Parietale, Sqvama og Petrosum, forekomme ikke sjelden hos 
Pattedyr. Et ret tilfældigt Eftersyn paa en^ Del foreliggende unge Hoved¬ 
skaller gav følgende Udbytte; 
Hos en Unge af Centetes ecaudatus, hvis Hovedskal er 29V2 Millim. 
lang, findes en anselig brusket og hindet Strækning mellem de nævnte Knog¬ 
ler, og i dens øverste forreste Hjørne ligger, ens paa højre og venstre Side, 
en lille afrundet-firsidet pladeformet Knogle, omtrent 1 Millim. bred, vistnok 
en Hinde-Knogle, utvivlsomt ganske svarende til den store Knogle hos Chry¬ 
sochloris. Hos eh noget ældre Centetes-\Jnge findes derimod ikke nogen 
egen Knogle; de Knogler, der have omgivet den uforbenede Strækning, have 
udvidet sig og ere naaede sammen; hvis den frie Knogle har været tilstede, 
er den nu sammensmeltet med en eller anden af de tilgrændsende Knogler, 
men med hvilken, kan ikke siges. 
Hos en Unge af Erignathus barbatus og ligeledes hos en Unge af Phoca 
vitulina findes paa samme Sted, paa hver Side, en større og en mindre plade¬ 
formet Knogle, begge anselige. Hos en lidf ældre Phoca vitulina findes, paa 
hver Side, kun en enkelt Knogle, delvis forenet med Siipraoccipitale. 
Hos en Unge af Mycetes seniculus findes paa højre Side en egen an¬ 
selig pladeformet Knogle, i takkede Sømme stødende til Omgivelserne. 
Hos et Foster af Phocæna communis er den yderste Del af Bagranden 
af Supraoccipitale udtunget i adskillige større og mindre Halvøer, af hvilke 
de fleste ere meget nær ved at være udløste som Øer, og af helt frie Ben¬ 
plader findes paa venstre Side tre, paa højre Side mindst én mellem Exoc- 
cipitale og Supraoccipitale., nærmest knyttede til Supraoccipitale. 
Hos flere Unger af Drøvtyggere, baade Cerviner og Boviner, findes lig¬ 
nende, dog mindre, frie Knogler. 
Chrysochloris-KnogX^n er ikke noget enestaaende; den giver ingen Grund 
