175 
XIX, 1905, p. 416—424, med Textbilleder) og især Matthew vThe Carnivora 
and Insectivora of the Bridger Basin, Middle Eocene; Mern. Amer. Mus. Nat. 
Hist., vol. IX, part VI, 1909, Afsnit p. 508—522, pi. XLVIII og Billeder i Tex- 
ten; og A Revision of the Lower Eocene Wasatch and Wind River Faunas; 
Buil. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. XXXIV, 1915, Afsnit p. 312—328, med en 
Tavle og Textbilleder). Leidy stillede den til »Pachydermer«; Cope og Os¬ 
born regnede den til Primaterne; Wortman (Amer. Journ. of Science, 4. 
ser., vol. XV, 1903, p. 400—401) og Loomis henførte den til Insektæderne, 
og det samme gjorde Matthew i 1909, skjønt han dog indrømmede Lighed 
med Condylarthrer; men i 1905 overførte Matthew den til Condylarthra, 
og deri har han sikkert Ret. Kindtænderne ere svære, i Hovdyr-Stil. De 
øvre Forkindtænder ere nærmest som hos Drøvtyggere. Bageste øvre Bag¬ 
kindtand er ikke langt fra at være lige saa svær som de andre, næsten fir¬ 
kantet i Omrids; paa de øvre Bagkindtænder findes kun svage Spor af de tre 
yderste Spidser; 4de og 5te Spids ere ifærd med at smelte sammen til at 
danne en Ydervæg; Mellemspidserne ere anselige; 7de Spids er anselig, dog 
mindre end 6te; alle Spidserne ere tykke, stumpe, ifærd med at opgive V- 
Formen. De nedre bredformede Tænder have saa godt som helt mistet for¬ 
reste indre Spids; bageste Tand er den største, med anselig Hæl bagest. 
Kjæberne ere svære. »A single ungual phalanx is preserved. It is short 
and small, roundpointed, not fissured, nor compressed, with a moderate sub- 
ungual process and no hood« (Matthew, 1909, p. 515). I det, der ellers 
kjendes af Tandsæt og Skelet, er der neppe noget, der kunde stride mod 
Henførelsen til Condylarthra. 
Om Pantolestes er nærmest knyttet til Insektæderne, eller om den hører 
andet Sted hen, lader sig endnu neppe sige. Bedst kjendes Slægten efter 
Matthew’s Skildring (Mern. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. IX, part VI, 1909, p. 
522—534, pi. XLIX og Textbilleder). Cope, der opstillede den efter nogle 
Kjæbestykker, regnede den i sin Tid til Halvaberne; men efter at have fundet 
en Fodrod, som han mente hørte til den, stillede han den til Årtiodactyla, 
meget med Urette Hovdyr fra Lagoa Santa, 1906, p. 216); bedre lod det sig 
dengang forsvare at stille den blandt Halvaber, med hvem den ret godt stem¬ 
mer i Tændernes Former. Nu, da væsenlige Dele af Hovedskal og det øvrige 
Skelet ere kjendte, viser det sig, at den ikke er en Halvabe. Matthew reg¬ 
ner den til Insektæderne, og maaske med Rette; der er andre Muligheder. 
Er den en Insektæder, maa den snarest, efter Kindtændernes Form og efter 
Kindbuens Bygning, være en Slægtning af Leptictididerne. 
De Slægter, som Osborn & Matthew sammenfatte i Familierne 
*Apatemydæ«- og Mixodectidæ og, senest, henføre til en egen Underorden, 
Proglires, under Insectivora, ere omtvistelige som Insektædere. De ere 
bedst kjendte ved Arbejder af Osborn (American Eocene Primates, and 
the supposed^Rodent Family Mixodectidæ; Buli. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. 
XVI, 1902, Afsnit p. 203—214, med Billeder), Wortman (Studies of Eocene 
Mammalia in the Marsh Collection ; Amer. Journ. of Science, 4. ser., vol. XVI, 
1903, Afsnit p. 352—368, med Billeder, især om Microsyops, og Matthew 
(The Carnivora and Insectivora of the Bridger Basin, Middle Eocene; Mern. 
