179 
Marsh: Principal Characters of the Tillodontia; American Journal of Science 
and Arts, vS. ser., vol. XI, 1876, p. 249—251, pi. VIII, IX. Tillotherium. 
Cope: Tert. V'^ertebr., 1884, p. 202—211, pi. XXIV a, c. Esthonyx. 
Wortman; Afsnittet Characters of the Tillodontia, i Afhandlingen om Ga- 
nodonta; Buli. Amer. Mus. Nat. Hist, vol. IX, 1897, p. 61-63. 
Gregory: The Tillodontia, i The Orders of Mammals; Buil. Amer. Mus. 
Nat. Hist., vol. XXVII, 1910, p. 292-294. 
At Tillotheriiderne, trods en paafaldende Lighed med Gnavere i Fortæn¬ 
dernes Udvikling, ikke ere Slægtninge af Gnaverne, men uddannede i ganske 
anden Retning, er mere og mere erkjendt. — Større Mulighed var der for 
Tilknytning til Hovdyr; det var, at dømme efter Hovedskallen, særlig efter 
Størrelsen af de bageste Kindtænder og efter Underkjæbens udvidede Form, 
ikke utænkeligt, at Tillotheriiderne kunde stamme fra de ældste, Insektæder- 
lignende Hovdyr; men deres kloformede, alt andet end hovlignende yderste 
Fingerled tale derimod. (Am eghin o. Anales del Museo Nacional de Buenos 
Aires, tomo IX, 1904, p. 403—415, tror paa Slægtskab med den sydameri¬ 
kanske Notostylops og andre nærstaaende Hovdyr; men derom kan der ikke 
være Tale; Notostylopinerne høre til Typotneriiderne, en højtstaaende Gruppe 
af Hovdyr, uddannet i sin særlige Retning, i mange Henseender helt i Mod¬ 
sætning til Tillotheriider.) — Tilknytningen til Pattedyrenes Stamme inaa ligge 
langt tilbage, paa Insektædernes Trin, blandt de oprindeligste Insektædere 
med sædvanlig formet Kindbue osv.; Bagkindtændernes Former pege nær¬ 
mest i Retning af Leptictidider (Naar Cope, og andre med ham, henviser 
til Lighed mellem Tillotheriider, særlig Esthonyx, og Erinaceus, er det med 
Urette; Erinaceus er udgaaet fra Insektædernes Stamme højt over det Trin, 
hvorfra Tillotheriiderne ere komne.; 
S. 103. Om Periptychidæ især: 
Cope; Tert. Vertebr., 1884, p. 325—327, 385—423, pi. XXIII d, f, g, XXIV g, 
XXV a, c, e, f, XXIX d, LVII f. Mioclænus (o; M. tiirgidus), PeriptychiiSy 
Hemithlæus, Anisonchas, Haploconus, Conacodon (Haploconus cnto- 
coniis). 
Cope: Afsnittet Periptychidæ i Afhandlingen The Condylarthra; American 
Naturalist, 1884, p. 794—805, med Billeder af de fleste Slægter. 
Pavlow; Etude sur l’histoire paléontologique des Ongulés en Amérique et 
en Europe, I, groupe primitif de Féocéne inférieur; Buli. Soc. Imp. des 
Naturalistes de Moscou, 1887, p. 343—373, pi. VIL 
Cope: Synopsis of the Vertebrate Fauna of the Puerco Series; Transact. 
Amer. Philos. Soc., vol. XVI, 1888, Afsnit p. 347—355. Haploconus, Ånis- 
onchus, Hemithlæus, Periplychus. 
Scott: A Revision of the North American Creodonta with notes on some 
other genera which have been referred to that group; Proceed. Acad. Nat. 
Sc. Philadelphia, 1892, Afsnit p. 321—322. Mioclænus. 
Osborn & Earle: Afsnittene Mioclænidæ og Periptychidæ i Afhandlin¬ 
gen Fossil Mammals of the Puerco Beds, Collection of 1892; Buil. Amer. 
Mus. Nat. Hist., vol. VII, 1895, p. 48—64, med Billeder af Tænder af 
Mioclænus og Hemithlæus. 
\ 
12 
