196 
(Anm. 17.) 
mere sandsynlig, stemmende med den almindelige Udviklingsgang hos Patte¬ 
dyrene i det hele, er en anden Tydning: at den Spids paa de bredformede 
Tænder, der findes midt paa Kronens Yderrand, og som han regner for ny 
tilkommen, svarer til Hovedspidsen paa de smalformede Tænder, og at den, 
han regner for Hovedspidsen, er den ny tilkomne. Gjelder det at tyde Tæn¬ 
dernes Spidser og Gangen i deres Fremkomst, er det desuden nødvendigt at. 
tage Hensyn til de Dyr, der ellers saa godt som i et og alt vise sig som 
Centetidernes lavere Slægtninge, de fleste andre Insektædere og de laveste 
Pungdyr, særlig Didelphyider og Dasyurider; der maa tages Hensyn til de 
øvre og de nedre Tænders indbyrdes Forhold, til Røddernes Stilling til Kro¬ 
nens Spidser, og andet. Det vil da nok vise sig umuligt at komme bort fra 
den Opfattelse, at Centetiderne i Tændernes Former, med vanslægtede Tæn¬ 
der, høre til de mest ejendommelig udformede Insektædere, ligesom de gjøre 
det i Mangelen af Kindbue, og andet, og Potamogale vil beholde sin gamle 
Plads som, i Henseende til Kindtændernes Former, en af de oprindeligste 
Centetider. 
Den Tydning af Centetidernes Kindtænder, baade øvre og nedre, deres 
Form og deres Opstaaen, der er fremsat i nærværende Afhandling, er, paa 
en uvæsenlig Forskjel nær, den samme, der er fremsat i Vidensk. Medd. for 
1882, p. 58, 59. Leche burde have aflivet denne Fremstilling, inden han 
gav en anden; det har han ikke forsøgt, og den gamle lever da endnu. 
En anden Grund til Forskjel mellem Leche’s Fremstilling af Cente¬ 
tidernes Slægtskab og den her givne er den, at han regner det for et oprinde¬ 
ligt Forhold hos Pattedyrene, naar Fortænder, Hjørnetænder og Forkindtænder 
alle have Form nærmest som Forkindtænder, saa at blandt andet Hjørne¬ 
tanden ikke har sin ejendommelige Form og Størrelse; Centetider med frem¬ 
trædende Hjørnetand regner han for de øverste. Men Dannelsen af typisk 
Hjørnetand er saa ældgammel, allerede at finde undertiden hos Padder og 
Krybdyr og hos alle de laveste af Jura-Pattedyrene (med enkelt eller dobbelt 
Rod), at der paa ingen Maade kan tvivles om, at det er et afledet Forhold, 
en Tillempning, naar Hjørnetanden hos Pattedyr ikke har den typiske Form. 
Ligeledes er. det ubetinget en Tillempning, naar Fortænderne ikke som hos 
Krybdyrene have simpel Kegleform og enkelt Rod, men ere formede som 
Forkindtænder. 
^®) S. 162. At R ii t i m e y e r’s tertiære europæiske Calamodon europæus 
ikke er en Calamodon og ikke hører til Stylinodontiderne, er paavist af 
Steh 1 i n (Die Saugetiere des schweizerischen Eocaens; Abhandl. d. schweizer, 
palaontol. Ges., vol. XLI, 1916, p. 1434—1461), der kalder den Amphichiromys 
og er tilbøjelig til at henføre den til Halvaberne. 
‘^) S. 163. Om den tertiære sydamerikanske Necrolestes, der med Urette 
har været regnet til Insektæderne, som Slægtning af Chrysochloris, se S. 174. 
Om de tertiære nordamerikanske Xenotheriuni og Arctoryctes, der lige¬ 
ledes have været holdte for Slægtninge af Chrysochloris, se S. 193. 
