300 
I alle ovenfor skildrede, anatomiske Træk er der intet særlig 
mærkværdigt; det er, som man kan vente sig af et dorsiventralt, 
xeromorft, dikotyledont Blad. Et Par Ejendommeligheder fortjene 
dog at fremdrages. Hypoderm og forslimede Epidermisvægge, som 
vi ellers ikke saa sjældent kunne træffe hos andre Apocynaceer 
og i det hele taget hos Xerofyter, forekomme ikke her; derimod 
er Kutikulaen paa Midten af hver Epidermiscelle paa Bladoversiden 
papilformet fremspringende (Tab. I, Fig. 2); om den, som Haber¬ 
land t i andre, lignende Tilfælde vil, skal betragtes som et Lys- 
forstærknings-, et „Linse“-Apparat, faar staa hen; i vore Væxthuse 
reagere Acocanthera-Bla^euQ ingenlunde tydelig paa Lysretningen. 
I hver enkelt af Undersidens Epidermisceller samt i enkelte, spredte 
af Oversidens, findes en smukt udviklet Enkeltkrystal (Tab. I, Figg. 
2, 6 og 7), et Forhold, som i denne Familie, hvor det efter Hal- 
liers og Garc i n s Undersøgelser spiller en vis systematisk Rolle, 
fortjener at nævnes; det kan ligeledes anføres, at disse Celler føre 
Klorofyl; fem å otte blege, ofte særlig om Kærnen lejrede Korn 
forekomme i hver. 
Men langt interessantere er Mælkecellernes Forhold, og det 
var det, som overhovedet bragte mig til at studere Acocanthera- 
Bladene nærmere. Medens man tidligere mente, at Mælkecellerne 
væsentlig holdt sig til Karstrængene og kun i ganske faa Tilfælde 
sendte Grene ud i Mesofyllet, hvor de da endte blindt i Celle¬ 
mellemrummene, er man i den nyere Tid, da Familien i anatomisk 
Henseende er bleven mere detailleret undersøgt saavel af tyske 
som franske Forskere, bleven belært om, at Mælkecellegrene netop 
hos ikke saa faa Slægter strække sig ud i Bladkødet; den paa¬ 
gældende Litteratur herom vil man finde i Solereders system¬ 
atiske Anatomi, og jeg skal ikke opholde mig derved paa dette 
Sted; imidlertid har jeg ikke i disse nyere Undersøgelser fundet 
det Fænomen omtalt, som nu skal skildres. Som det fremgaar af 
Tab. I, Figg. 1, 2 og 3, der fremstille Snit vinkelret paa Bladover¬ 
sidens Epidermis, forlænge en Gang imellem Grene af Mælke¬ 
cellerne, der i Mesofyllet have strakt sig fra Karstrængene ud i 
Cellemellemrummene, sig gennem Palissadernes snævre Intercel- 
lulærer lige til Epidermisindersiden, hvor de hyppigst støde til 
denne paa Steder, hvor tre eller fire Overhudscellers Sidevægge 
støde sammen og vise et tykkere, trekantet Hjorne, hvis Cel- 
