104 
skriver, er mere sammenblandet i arktiske end i tem¬ 
pererede Egne. Grunden til, at det er saaledes, vil fremgaa af 
det følgende. 
Inddelingsgrunden for de 3 Regioner (med tilhørende Faunaer), 
nemlig Afstanden fra Bred og Bund, er ligesaa godt gældende for 
arktiske som for tempererede Vande. Det maa da være andre For¬ 
hold, der betinger Krebsdyrfaunaens Fordeling. 
Som jeg har vist for Islands Vedkommende, bliver Vandene 
mere plantefattige, eftersom Klimaet bliver koldere. I Lavlande og 
i tempererede Egne er der en stor Forskel mellem Naturforholdene 
ved Bredden af et Vand og Forholdene paa ca. 4 Meters Dybde, 
idet der ved Bredden findes yppige og tætte Bevoksninger af 
Planter, Phragmites, Potamogeton og Scirpus, medens vi længere 
ude har plantefrit Vand; det er i disse Egne, man har kunnet 
konstatere en nogenlunde skarp Forskel mellem den littorale og 
den limnetiske Zones Faunaer. 
I arktiske Egne mangler disse tætte Plantebevoksninger, og 
Vandet er omtrent ligesaa aabent i den littorale som i den limne¬ 
tiske Zone; i disse Egne er der en udpræget Sammenblanding af 
littorale og limnetiske Arter. Dette tyder i Retning af, at det ikke 
er den større eller mindre Afstand fra Bred eller 
Bund, der betinger de forskellige Faunaer, men den 
større eller mindre Vegetationstæthed. Der er saaledes 
efter dette ingen synderlig Grund til at opretholde Inddelingen af 
Faunaen i littorale (vadale) og limnetiske Arter, men snarere til 
at inddele den efter Arternes større eller mindre Krav til Vegeta¬ 
tionstæthed; man kunde saaledes skelne mellem phytophile og 
aphytophile Arter. 
Typiske aphytophile Arter er f. Eks. 
Diaptomus minutus Cyclops strenuus 
Bythotrephes longimanus Holopedium gibberum 
der overalt, hvor de findes, baade i arktiske og tempererede Egne, 
paa lavt eller paa dybt Vand, optræder, hvor der findes ringe eller 
ingen Plantevækst; det er sandsynligt, at nye Arter ved fornyede 
Undersøgelser maa henføres til denne Gruppe. 
De tre førstnævnte af de aphytophile Arter har deres Hjemsted 
i og Udspring fra arktiske Egne, hvor de plantefrie Vande er til 
Stede i størst Antal. For Cyclops strenuus' Vedkommende har 
