202 
Hierm H. i hvilket findes ikke faa Muldvarpe, da der derimod 
hverken i eet eller andet Sogn af Skodborg og Vandfuld Herreder 
merkes nogen Muldvarp, end ikke i Reesen og Humlum Sogne, 
hvor Kyndige paastaae, at den muldrige løse Jord just var Muld¬ 
varpen bequem, og som ligger Hierm H. nær. 
Den Naturkyndige overlades Undersøgelsen, og mig den al¬ 
mindelige Sigende at fortælle nemlig: at for mange Tider siden, 
man nævner ingen Aar, skal Muldvarperne været manet bort og 
forviiste af Herrederne. Et andet siger, at de bleve indstevnede, 
bekom Sagsøger og Forsvar, og af Dommeren dømte ikke til at 
forvises Landet, men Herrederne". Og umiddelbart efter tilføjes: 
„En gammel Gartner, Kiender af Egnens Jordart, har bevidnet 
ikke af Jordarten at kunde udlede Grund til denne Selsomhed 
Haugerne saa tienlig." — Denne sidste Iagttagelse gaar altsaa 
direkte imod den ovenfor omtalte, hvorefter Jordens mineralske 
Beskaffenhed skulde være Aarsagen til, at Muldvarpen ikke fandtes 
i Herrederne, 
Eftertiden har givet den gamle Gartner Ret. Jordbundens mine¬ 
ralske Beskaffenhed har ikke været nogen Hindring for Muldvarpen. 
Derimod har Terrænforholdene standset Dyret i dets Fremtrængen. 
Den omtalte Herredsgrænse falder nemlig væsentlig sammen med 
en naturlig Forhindring i Terrænet: imod Syd Møborg Aa, mod 
Nordøst Ørevejle Aa og Kilen, og imellem og omkring Aaløbene 
store Hedestrækninger. — Paa sin Vandring imod Vest og Nord 
er Muldvarpen da stødt paa denne Forhindring og er, saåledes som 
det er Tilfældet ved den Slags Naturgrænser, i længere Tid blevet 
staaende her uden at kunne komme videre frem. Den omtalte 
Grænse betegner altsaa Nordvestgrænsen for Muldvarpens Udbre- 
delsesomraade ved Aar 1795. 
Dreyers lille Afhandling synes ikke at have været kendt af de 
efterfølgende Tiders zoologiske Forfattere. Hverken Melchior, Wulff, 
Tauber eller Winge omtaler i deres Værker over Danmarks Patte¬ 
dyr Bogen eller de deri omtalte Udbredelsesforhold, selv om de 
ellers nævner de Egne, hvor Muldvarpen ikke findes. Heller 
ikke Boas, der dog i sin Forstzoologi af 1923 gør en Del Und¬ 
tagelser for Muldvarpens Udbredelse, kommer ind paa Forholdet. 
I selve de omtalte Egne fulgte man derimod Muldvarpens Frem¬ 
trængen med stor Interesse, og da der atter fremkom en Beskri- 
