VIII 
trinligt Materiale, indsamlet af Fea for Museet i Genua. Hvor langt 
Bearbejdelsen er fremskredet, og hvormeget der endnu staar til¬ 
bage, kan ikke konstateres med Sikkerhed paa det nuværende Tids¬ 
punkt ; men forhaabentlig lykkes det at fuldføre dette af to saa 
fremragende Forskere paabegyndte Arbejde. — 
Baade i sine Studenterdage og senere havde With arbejdet 
meget paa Zoologisk Museum, og han bevarede Interessen herfor 
— som for Museumsvæsen i det hele taget — usvækket til det 
sidste. Han var det eneste danske Medlem af British Museums 
Association, hvorfor man søgte overdraget ham at ordne de engel¬ 
ske Museumsmænds Besøg her i Byen i Sommer — et Hverv 
som han dog maatte overlade til andre. 
With’s videnskabelige zoologiske Produktion er i Følge Sagens 
Natur kun kendt af en snæver Kreds af Fagmænd, men har vun¬ 
det stor Anerkendelse mellem disse. At han dog tillige havde Blik 
for de større Synspunkter, viste han ved sammen med daværende 
Underbibliotekar Svend Dahl i Januar 1918 at udsende en Pjese 
om „Vore naturhistoriske Museer og Biblioteker“. Bortset fra For¬ 
slag om en Nyordning af Museernes og Bibliotekernes Forhold, 
idet samtlige naturhistoriske Institutioner (Museer, Laboratorier, 
osv.) foreslaas samlet til et stort Centralinstitut for Naturhistorie, 
indeholder Bogen i og for sig ikke meget nyt, idet den ellers væsent¬ 
lig kun paaviser den af alle sagkyndige for længst anerkendte Plads¬ 
mangel og de daarlige Arbejdsforhold. Men den virkede som et 
forløsende Ord, der løsnede Penne og Tunger, og derpaa fulgte en 
maanedlang Avisdiskussion mellem en Mængde sagkyndige for til- 
sidst at resultere i Nedsættelsen af en Kommission. Desværre be¬ 
gyndte samtidig Krigstidens Guldstrøm at svinde, saa at Opgaven 
stadig er lige langt fra sin Løsning. — 
Sidste Gang, jeg traf Carl With, var ude hos Dr. H. J. Hansen 
Store Bededagsaften. Han glædede sig over, at det medicinske 
Arbejde gik saa godt og talte meget om sine Planer for Frem¬ 
tiden, den Fremtid, der kun halvanden Maaned senere saa brat 
skulde blive afbrudt. Det var nemlig hans Ønskers Maal at søge 
efterhaanden at faa sin Praksis ordnet saaledes, at der daglig kunde 
blive nogle Timer til overs til Zoologi, paa samme Maade som det 
virkelig var lykkedes afdøde Overlæge Rudolph Bergh at indrette 
sig. Den Nyrebetændelse, der lagde ham i Graven, havde han 
