45 
Folk er bange for dem, fordi de tror, at Dyndsmerlingerne bider 
og er giftige (Fisken er sikkert fuldstændig uskyldig!). „Piefaal“ 
(o: Pibeaal) kaldes den paa Egnen paa Grund af den pibende Lyd, 
den giver, naar den tages; som bekendt skyldes Lyden, at Fisken 
slipper Luft ud af Tarmen. Jensen mener, at Dyndsmerlingen 
findes i Grøfter og Damme, der staar i Forbindelse med Aaerne, 
særlig med Grønaa og Hvirlaa og, længere nede, Vidaa. Han har 
paa en Kortskitse afsat de to Damme og punkteret de Arealer, paa 
hvilke han med Bestemthed ved, at Fisken findes; men — som 
han tilføjer — den findes vel nok ogsaa andre Steder. — Efter hvad 
min Broder meddeler, siger Fisker Henrik Petersen i Rudbøl 
ved Vidaa da ogsaa, at han undertiden fanger indtil en halv Spand¬ 
fuld Dyndsmerlinger om Foraaret, naar han sætter Gedderuser paa 
lavt Vand. 
Senere (d. V? 1922) har Jensen sendt mig yderligere tre Dynd¬ 
smerlinger, som blev taget i den omtalte Dam Syd for Vejen. Det 
var ligeledes Hunner, der var fulde af Rogn. Formodentlig er 
Hannerne mindre end Hunnerne og fanges saa maaske ikke saa let. 
Disse tre Hunner, der vel er tagne i Juni Maaned, maalte 227, 
217 og 164 mm. 
Det er muligt, at Dyndsmerlingen er udsat (f. Eks. hældt ud 
fra et Akvarie) i nyere Tid og saa har formeret sig. Men det er 
dog sandsynligere, at den er virkelig hjemmehørende paa Tønder¬ 
egnen. De topografiske og økonomiske Beskrivelser [Danske Atlas, 
Aagaard, Begtrup, Gudme, Trap og Oldekop] indeholder intet 
om Sagen, men det kunde heller ikke ventes, da det drejer sig om 
en saa lidet betydende Fiskeart. Alt, hvad der har kunnet frem¬ 
drages om Dyndsmerlingens Forekomst her, er følgende: Kusz 
[1817, S. 134] nævner „der Schlampizker", men uden Angivelse 
af Forekomststeder og kender den formodentlig kun fra Holsten. 
Krøyer [III, S. 562] har intet faaet oplyst om, at den skulde fore¬ 
komme nordligere end Kieler-Kanalen. Dallmer [1877, S. 87] 
skriver: „Der Schlammbeiszer (Cobitis fossilis). Ueberall, aber nur 
im Schlamm. Wird meist ubersehen. Ohne Werth. Wird in Glåsern 
gehalten als Wetterprophet. “ Rimeligvis er Sagen netop den, at 
Dyndsmerlingen let bliver ubemærket, og dette er sikkert Grunden 
til, at Friis [1879], der var Læge i Tønder og ellers undersøgte 
de fleste af Tønder-Egnens Fisk, ikke har benyttet den til sit ana- 
