125 
Egernerne nu helt var forsvundne fra disse Skove — der saas da 
heller ingen af disse Dyr mere. Det var iøvrigt, hvad man paa 
Forhaand kunde vente. I 1920 udvikledes der nemlig heller ingen 
Kogler paa Rødgranerne; Egernerne, som allerede havde haft ondt 
ved at klare sig i Foraaret 1920 med de sidste Rester af Koglefrø 
fra 1918, har omsider slet ingen frøbærende Kogler kunnet finde og 
er forsvundne, da disse Skove heller ikke har kunnet byde anden 
Føde til Erstatning; thi ogsaa Ansætning af Bog og Agern var, som 
før nævnt, slaaet feil i Sommeren 1920, og af Hassel er der her 
alt for lidt^ til, at det kan betyde noget som Næring for Egern. 
Det aller bedste Bevis for, at disse Skove ved Skaarup virkelig 
var egerntomme i Sommeren 1921, havde jeg deri, at Granerne 
paa det Tidspunkt, da jeg var der (Juni), bugnede af unge Kogler, 
og de var urørte.^) 
I Begyndelsen af Juni 1922 besøgte jeg atter disse Lokaliteter, hvor 
Betingelserne for Egernets Trivsel nu var saa gode som vel muligt: 
ikke alene havde Granerne sat rigeligt Kogler Aaret forud, men 
der saas ogsaa mange ny, endnu grønne Kogler i Granernes Toppe. 
Alligevel var der ingen nylig gnavede Kogler at finde. 
Endelig fandtes ved et Besøg i Juni i Aar (1923) atter kun de 
sorte, gnavede Kogler, Vidnesbyrd om Egernets tidligere Tilstede¬ 
værelse i disse Skove. 
Vi staar altsaa her overfor et Eksempel paa, at samtlige Rød¬ 
granbevoksninger i visse Skove kan undlade at sætte Kogler to 
Aar itræk, og at et saadant Sammentræf kan blive en Katastrofe 
for Egernbestanden og medføre dens fuldstændige Udryddelse. 
Om Egernbestanden i Vejstrup Dyrehave og i Klingstrup Skov 
er død ud, eller om den har reddet sig ved Flugt til andre Skove. 
^) Det skræmmer aldeles ikke Egernet at give sig i Lag med ganske unge 
Kogler. Jeg har ofte fundet, at det gnaver Kogler, hvor Skællene endnu 
er grønne, og hvis Akse er temmelig tynd og saa veg, at den bliver 
underlig krummet efter Begnavningen. I saadanne Kogler har Frøvin¬ 
gerne endnu ikke løsnet sig fra Skællene og findes derfor efter Begnav¬ 
ningen siddende paa de afbidte Skæl. Det er egentlig ret besynderligt, 
at Egernet begnaver de helt nye, endnu grønne Kogler; thi de er saa 
saftige, at Harpiksen pibler frem i klare Draaber, naar man saarer dem. 
