131 
Da jeg 6 Uger senere, nemlig d. 3. April 1921, atter befandt 
mig ved Agersø, var der ikke mere friske Spor efter Egernvirk¬ 
somhed. Ingen Kogler fandtes, som var gnavede for ganske nylig. 
Talrige „Absprunge“ undersøgtes, men de var alle af ældre Dato, 
hvilket saas deraf, at Bidfladen (o: der, hvor Grenene var bidt af) 
ikke længere var frisk. Nu var Forholdet ved Agersø ganske som 
i alle de andre Granbevoksninger i Rude Skov, jeg havde under¬ 
søgt ; ingen friske Spor efter Egernet kunde paavises —- det syntes 
ganske forsvundet fra Rude Skov. 
Her kom Egernet imidlertid ret hurtigt igen. Da jeg d. 11. 
August 1921 atter var ved Agersø, fandtes friskgnavede Rødgran- 
kop,ler af dette Aars Koglesætning, ikke alene i Bevoksningen Nord 
for Søen, men ogsaa i Partiet ved Søens sydlige Bred. Men ud 
herover var der ingen frisk Egernvirksomhed at spore dengang. 
Fra dette Egernets nye Udgangspunkt kunde jeg nu Maaned 
for Maaned spore, hvorledes Egernet, begunstiget af Rødgranens 
rigelige Koglesætning i Sommeren 1921, bredte sig sydefter i Sko¬ 
ven og indtog sine gamle Pladser lidt efter lidt: Mørkemose, Løjsø, 
Lille Egemose, Dilholmsvej, Sortedam og Svinebjerg. I Begyndel¬ 
sen af Maj 1922 var Vandringen tilendebragt, og man kunde da 
sige, at Egernet praktisk talt var udbredt over Rudeskov i hele 
dens Udstrækning; det manglede ikke i nogen af de mange Rød¬ 
granbevoksninger, thi alle Vegne fandtes der nygnavede Kogler. 
V. 
Efterhaanden som Egernet i Vinteren 1920—21 mistede Terræn 
i Rude Skov for tilsidst helt at forsvinde hen paa Slutningen af 
Vinteren, rejste sig det Spørgsmaal for mig: Hvad blev der af 
Egernbestanden ? 
Det lykkedes mig ikke dengang at besvare dette Spørgsmaal 
for Rude Skovs Vedkommende. Derimod fik jeg omtrent samtidig 
i en anden Skov Geel Skov ved Holte — Indblik i, hvorledes 
en Egernbestand kan bevares, selv om Rødgranen paa et vist 
Tidspunkt fuldkommen svigter som Kilde til Ernæring. 
ger af indtil alenlange Grene med friske Naale stammede, som laa under 
Lærkene. Paa de afbidte Grene sad der ofte Kogler (indtil 5), medens 
der kun fandtes Mærker efter en eneste, som Egernet havde bidt af — 
det synes ødselt, at Egernet kun bider een Kogle af og lader Grenen 
med de resterende Kogler falde til Jorden. 
9 - 
