135 
Sted træder Skovfyrren, den bærer, navnlig i Rude Skov, uhyre 
Mængder af frøholdige Kogler, og dem gnaver Egernet nu — og 
det maa blive ved dermed i det mindste indtil Sommeren 1924, 
da Rødgranen ikke har sat Kogler i Aar‘). Imellem de to Skove 
er der kun den Forskel, at Fyrren i Geel Skov danner en sam¬ 
let Bevoksning, i Rude Skov derimod vokser spredt i en Rød¬ 
granbevoksning, hvorfor det her kunde se ud, som om Egernet 
holder Stand i en Bevoksning af Rødgran. Men Forskellen er jo 
kun tilsyneladende, da det er Fyrrene i Granskoven, som ernærer 
Egernet. 
Efter dette Fund indser jeg, at Grunden til, at jeg ikke kunde 
finde ud af, hvad der blev af Rude Skovs Egernbestand i Løbet 
af Vinteren 1920—1921, var den, at jeg ikke kendte den med 
Skovfyr blandede Granskov i Sækkedam — havde jeg den Gang 
undersøgt dette Parti af Rude Skov, vilde jeg nok have fundet det 
samme som i Aar; For at undgaa Hungersnød i de frøtomme Rød¬ 
granbevoksninger har Egernet trukket sig ned til dette Skovens 
sydvestlige Parti med de frelsende, frøbærende Skovfyr.^) 
VII. 
Resultatet af vor Undersøgelse kan vi sammenfatte saaledes: 
Størst Betydning for Egernets Trivsel her i Landet har Rød¬ 
granen {Picea abies), hvis Frø det særlig ynder. Men dette Naale- 
træ frembringer ikke konstant Kogler hvert Aar. Der indtræffer 
ofte Aar, hvor ikke een Gran i en hel Bevoksning sætter Kogler, 
af og til ogsaa Aar, hvor en Skovs samtlige Rødgranbevoksninger 
undlader at sætte Kogler, og det kan endog hænde, at der gaar 
1) Ejheller kan Løvskoven byde Egernet Erstatning, da der ingen Bog fin¬ 
des i Aar. 
2) I saa at sige hver eneste Fremstilling af Egernets Biologi kommer igen 
den Ytring, at Egernet om Sommeren og Efteraaret samler sig Forraad 
af Hasselnødder, Bog, Agern, Gran- og Fyrrefrø o. 1. og gemmer det i 
hule Træer, under Trærødder, mellem Mos, i Huler i Jorden osv 
Jeg maa dertil bemærke, at jeg ingensinde har kunnet finde mindste 
Spor af Forraad, som kunde hidrøre fra Egern. Jeg er tilbøjelig til at 
tro, at der til Grund for Fortællingerne om Egernets Vinterforraad ligger 
en Forveksling med de Ophobninger af slige Fødemidler, som saa al¬ 
mindelig findes paa Musenes skjulte Spisesteder i Skoven (jfr. Ad. S. 
Jensen: Muse- og egerngnavede Kogler; Vidensk. Medd fra Dansk 
naturh. Foren Bd. 71, 1920) 
