40 
svømmer med en kraftig, uregelmæssig Bevægelse, der i høj Grad 
minder om Hvirvlerne. Den ynder at skjule sig i Skumklatterne 
og ligner iøvrigt små Tangstumper o. 1., så der skal nogen Øvelse 
til for at skelne den. Tager man nogle Exemplarer op i et Glas 
Vand, viser det sig, at de strax søger over i den fra Lyset ven¬ 
dende Side. Denne negative Fototropisme turde vel stå i Forbin¬ 
delse med deres ejendommelige Levevis. — Bathyporeia, som er 
■ 
ganske klar og gennemsigtig (— men har blå Æg —), er mere 
vanskelig at se; men skraber man det øverste af Sandet af og 
lægger det i en Skål med Vand over og rører rundt deri, kan 
man finde dem i stort Antal. Jeg har talt 75 Expl. på ca. 1 □ 
dem (idet jeg hældte Sprit i Vandet og således var sikker på at 
få alle med). Begge de to nævnte Krebsdyr kan man også finde 
dybere nede i Sandet sammen med Haustorius. 
De to omtalte Krebsdyr, Bathyporeia og Eurydice, spiller åben¬ 
bart en ikke ringe Rolle som Fødeemne for Rylerne, der jo 
netop med Forkærlighed færdes i Tidevandszonen, særlig hvor 
Brændingen ikke er for stærk. Der er her ingen andre Dyr, der 
kunde være Tale om som Fødeemner for dem (med mindre de 
måske også tager Scolecolepis og de andre Ormeformer, der her 
kan findes). For at konstatere dette med fuld Sikkerhed måtte 
man skyde dem på Stedet og undersøge deres Maveindhold. Men 
at det er rigtigt, at det er disse Dyr, Rylerne spiser, når de fær¬ 
des her i Vandkanten, stadfæstes i alt Fald af Collett’s Angivelse, 
at han bl. a. har fundet Amphipoder i deres Maveindhold. 
På de mere rolige, brede, jævne Kyster på Fanø og særlig på 
Rømø har jeg foruden Bathyporeia og Eurydice også fundet en 
Cumacé, Cumopsis Goodsiri v. Ben. levende på samme Måde, føl¬ 
gende med Bølgernes øvre Kant og gravende sig ned i Sandet, 
når den bliver ladt tilbage. Også nogle Copepoder (Harpactider) 
viser sig ved nærmere Undersøgelse at forekomme i stor Mængde 
her i Sandet, uden Tvivl levende på samme Måde. Men disse Små- 
former er man selvfølgelig afskåret fra at iagttage direkte. Endelig 
må nævnes Crangon vulgaris, der også træffes her, følgende op 
med Vandkanten og gravende sig ned, før Vandet er helt faldet; 
men den hører ikke rigtig hjemme i Tidevandsbæltet, og navnlig 
ikke i Brændingszonen. 
Ved stærkeste Lavvande finder man på den flade, forholdsvis 
beskyttede Sandstrand på Fanø’s Vestkyst endnu nogle Dyreformer, 
