42 
sig ned i Sandet. Det samme gælder også de Pagurer (Eupagurus 
Bernhardus), man ofte finder her — i Reglen med Mundingen af 
Skallen nedad og kun ganske lidt nedgravede (måske kun passivt). 
De kan dog sikkert holde sig levende, til Vandet kommer igen; 
selv sådanne Exemplarer, som lå højt oppe og måtte have ligget 
tørt, i Solskin, i 2 — 3 Timer, kom strax til Live, når de sattes i 
Vandet, selv om de ikke rørte sig det mindste forinden. Også 
Hydractinia echinata, der sad på disse Pagurskaller, udfoldede sig 
strax, når de kom i Vand. På samme Måde med Carcinus mænas , 
af hvilken små Exemplarer ofte fandtes liggende delvis nedgravede. 
— Det er klart, at vi her ser forskellige Trin i Tilpasningen til 
Livet på Land, en Tilpasning, der er nået til Fuldkommenhed hos 
forskellige tropiske Former, særlig blandt Krabber og Pagurer. 
Ved vore egne Kyster er Forskellen mellem højeste og laveste 
Vandstand som bekendt kun ganske ringe, men den tiltager stærkt Syd 
på. Medens „Middelspringflodhøjden“ ved Frederikshavn og Skagen 
kun er 3 Decimeter, er den ved Fanø 15 Dem., ved Helgoland 
24 Dem. og ved Bretagnes Kyster ca. 9—11 Meter. 1 ) 
Det er en Selvfølge, at jo dybere den nederste Ebbegrænse 
ligger, des flere Dyreformer kan man vente at finde indenfor Tide- 
vands-Bæltet. Mangfoldige af disse kan aldeles ikke anses for 
karakteristiske for dette Bælte, men adskillige hører specielt hjemme 
her. Nogen særlig Tilpasning giver sig ikke Udtryk i deres Byg¬ 
ning — det eneste, der fordres for at kunne leve her, er jo, at 
de må kunne udholde at ligge tørt i kortere eller længere Tid. 
De fleste af dem sidder nedgravet i Sandet — men det er ikke 
som med Bathyporeia og Eurydice, at de graver sig ned, når Van¬ 
det forsvinder; de lever tværtimod konstant nedgravet. Derved 
ydes der dem særlig Beskyttelse mod Udtørring under Ebbetiden — 
men nogen direkte Tilpasning til Livet i Tidevandszonen kan det 
åbenbart ikke siges at være. 
Selv har jeg ikke haft Lejlighed til at studere Fauna’en på de 
Lokaliteter i de europæiske Farvande, hvor den nedre Ebbegrænse 
ligger særlig dybt. Kun ved et enkelt Besøg på den engelske Syd¬ 
kyst har jeg engang set en Sandstrands-Lokalitet ved stærkeste 
Lavvande. Blandt de Dyreformer, der fandtes her, skal nævnes 
l ) Inderst i Bugten ved St. Malo er den endog 16 Meter — den største 
Middelspringflodhøjde i Europa. 
