50 
schirius samt af de blågrønne Alger. Vi har da her et interessant 
Tilfælde af en med den gradvise Tørlægning stedfindende Omskift¬ 
ning fra det ene Dyresamfund til det andet. — De Bledius- Arter, 
der fandtes her, var Bl. spectabilis Kr., furcatus Oc., samt diota 
Schiø., hvorimod Bl. arenarius ikke iagttoges. (Bl. furcatus, der tid¬ 
ligere kun kendtes fra Esbjerg, har jeg også fundet på Læsø i 
Bunden af små udtørrede Damme på Strandeng —). Bledierne 
fandtes helt op i Strandengene, mellem ret tæt Bevoxning af 
Triglochin og Harrilgræs, hvor de opgravede hvide Sandhobe er 
meget iøjnefaldende på den brunrøde Bund. 
På denne store Flade (— den strækker sig helt op i Bunden 
af Hjertingbugten —) fandtes talrige Muslingskaller, hvorunder der 
var stærk Væxt af Rhizoclonium o. a. og ofte Podurer i Antal fand¬ 
tes samlet (jf. ovenfor, p. 26); det var på denne Lokalitet, jeg først 
iagttog dette ejendommelige Forhold. 
Hist og her afbrydes Fladen af lidt højere Sletter med Småsten 
og Grus, og ligeledes findes større og mindre Pletter, hvor Over¬ 
fladen er oprevet (— ved Færdsel af Vogne og Kvæg). Herfra 
(såvel som fra Blediernes Sandhobe) står Flyvesandet i en hvid 
Sky henover den hele Strækning og frembringer et forunderligt 
Skue af en endeløs hvid Sandørken. Det er, som Afstandene fuld¬ 
stændig elimineres — de kan slet ikke opfattes over denne be¬ 
vægede, hvide Flade. Det samme kan iagttages på Højsandene på 
Nordenden af Fanø. 
I den Del af Strandengen, som ligger udenfor den beskrevne 
døde Corophium-V ade, findes en Del „Lo“er, som selv ved Lav¬ 
vande, når Vaden udenfor er helt tør, indeholder Vand, undertiden 
næsten Alen-dybt. Heri fandtes temmelig mange Sandorme og, 
langs Randen, Corophier. Langs Vandkanten sad en bred Bræmme 
af Fluer, — en Dolichopodide, Hydrophorus bisetus Loew. De sås 
bore Snablen ned i det bløde Sand og fortære noget derfra, for¬ 
modentlig Infusorier. Det var åbenbart, at Fluerne sad og passede 
på og så, når de fik Øje på noget Bytte, jagede Snablen ned efter 
det. Når Corophium krøb gennem Sandets Overflade, stak de 
ofte efter den med Snablen, som om de vilde jage den bort — 
men kanske snarere for at snappe en eller anden lille Organisme 
i Sandet over dens Ryg. — Det var altid lige i Vandkanten, 
Fluerne samlede sig, hvor Sandet var ganske blødt, så der ikke 
kunde dannes Mærker efter dem. 
