77 
den mindste Højde, som Musene i denne Bevoksning maa klatre 
op til for at naa til Koglerne. 
Da jeg godt kunde lide direkte at iagttage Musenes Maade at 
komme op i Træerne paa, lagde jeg mig stille ned med Kikkerten 
parat; men min timelange Spejden var forgæves; hverken ved 
Middagstid eller hen mod Aften lod Musene sig se. I en Fælde, 
som jeg udsatte paa Stedet d. 8. Oktober om Aftenen og røgtede 
næste Formiddag, var der imidlertid gaaet en Skovmus — for¬ 
mentlig et Vidnesbyrd om, at Natten er den Tid, da Dyrene kom¬ 
mer frem af deres Gange. Denne Fangst gav tillige en kærkommen 
Bekræftelse paa Musens Art. 
D. 9. Oktober anbragte jeg atter en Fælde paa Stedet, men 
denne Gang oppe i en Hvidgran, i hvilken jeg af de mange ved 
Foden liggende (og enkelte i Grenene hængende) friskgnavede 
Kogler kunde se, at Musene havde deres Gang. Først d. 27. No¬ 
vember fik jeg Lejlighed til at tilse Fælden; i den hang en Skov¬ 
mus, som maatte være gaaet i Fælden for lang Tid siden, thi 
Dyret var helt indskrumpet og dets Fodknogler delvis blottede. 1 ) 
Af disse Iagttagelser fremgaar, at Skovmusen (Mus sylvati- 
cus L.) klatrer op i Toppen af Hvidgraner (Picea canadensis ), bider 
Kogler af og gnaver Skællene af dem deroppe for at naa til Frøene. 
Under dette Arbejde maa en Regn af Kogleskæl, Frøvinger og 
tømte Frø drysse ned fra Træet, og disse Dele aflejres derfor 
spredt under Træet; Gnavningen begynder ved Koglens Basis, og 
naar Musen er naaet nær til Koglens Top, slipper den Kogleaksen, 
der gaar samme Vej som Skællene, men undertiden lander i en 
Gren, hvor den kan blive hængende i lang Tid. Som Regel be¬ 
nytter Musene Grenene til Sæde under dette Arbejde, men under¬ 
tiden bærer de Koglerne hen til en tom Solsortrede og gnaver 
’) Ved Besøget d. 27. November jagttoges, at Koglegnavningen var fortsat 
siden forrige Besøg og havde fundet Sted ikke alene oppe i Træerne, 
men ogsaa nede paa Skovbunden; thi ved Foden af Granerne fandtes 
flere Steder Kogleakser liggende i smaa Bunker af Skæl, Frøvinger og 
tomme Frø, et Tegn paa, at disse Kogler var gnavede paa Jorden; da 
ingen Træfældning havde fundet Sted, maa det enten være Kogler, som 
Musene har tabt efter at have bidt dem af oppe i Kronen, eller Kogler, 
som Efteraarsstormene har revet løs. 
