78 
dem der, saa at man kan finde en saadan Rede fyldt til Randen 
med Levningerne fra Koglegnavningen. 
Dette er, saa vidt jeg ved, første Gang, at man har iagttaget, 
at Mus bærer sig ad som Egern, klatrer op i Naaletræer, bider 
Kogler af og behandler dem oppe i Træets Top. * 1 ) Nærmest hertil 
kommer det overordentlig interessante Forhold, som først Profes¬ 
sor Boas har omtalt 2 ), efter Fund gjort af (daværende) Forst¬ 
elev R. Wedell-Wedellsborg og Professor Boas selv samt 
Skovriderne Fritz og Krohn, nemlig at Mus (med vægtige Grunde 
hævder Boas, at det er Rødmus) gnaver de paa Bjergfyr (og min¬ 
dre Skovfyr) siddende Kogler. Men her er der altsaa ikke Tale 
om, at Musen bider Koglerne af, den begnaver dem uden at løsne 
dem fra Grenene; man finder derfor hyppig gnavede Fyrrekogler 
paa Træerne, og de bliver siddende der lige saa længe som de 
ugnavede, nemlig indtil de falder af „af sig selv“, hvilket kan vare 
Aar. Ejheller synes denne Form af Koglegnavning at gaa for sig 
saa højt over Jorden, som Skovmusens i Hvidgraner; paa Bjergfyr 
har jeg ingensinde iagttaget musegnavede Kogler højere oppe end 
6 Meter 3 ), medens ved Krogerup, som omtalt, 8 Meter var Mindste¬ 
højden, hvortil Skovmusene maatte klatre op for at naa til Hvid¬ 
grankogler. 
Samme Sommer (1919), som nærværende Forf. paaviste, at 
musegnavede Hvidgrankogler er et overordentlig udbredt Fænomen, 
fandt ogsaa Professor C. Raunkiær meget store Mængder af muse¬ 
gnavede Hvidgrankogler i tre Skove i den vestlige Del af Nordøst- 
*) Selvfølgelig er der ingen Grund til at tro, at det alene er ved Krogerup, 
at Mus klatrer op i Hvidgranerne for at gnave Kogler. En Anmærkning 
i min før citerede Afhandling (Anm. 2, p. 102) tyder paa, at det sker og¬ 
saa andre Steder; efter at have fremhævet, at Egernet spreder de gna¬ 
vede Kogler aabenlyst overalt, medens Musene gnaver Koglerne paa 
skjulte Steder, føjer jeg til som en Undtagelse, at musegnavede Hvid¬ 
grankogler kan findes liggende ret aabenlyst under Træerne; det har 
i saadanne Tilfælde nok været Kogler, der var behandlede oppe i Træerne. 
2 ) L. c. p. 26—28. 
s ) Saa højt oppe har jeg endda kun een Gang fundet gnavede Bjergfyrkoglen 
nemlig i en Plantage mellem Øster- og Vester-Vandet, jfr. Jensen 1. c. p. 87. 
