vil 
tortitlen. Efter dernæst i nogle Aar som Privatdocent at have holdt 
Forelæsninger og Øvelser ved Universitetet, fik han 1890 midler¬ 
tidig Ansættelse som Docent i Histologi og Embryologi, en Stilling, 
han beklædte til Efteraaret 1903. Et særligt Laboratorium lykke¬ 
des det ham derimod ikke til en Begyndelse at faa; man forstod 
øjensynligt ikke Nødvendigheden af et saadant, som man tilmed 
befrygtede kunde blive en Rival til allerede bestaaende Institutioner. 
Ved velvillig Hjælp fra forskellig Side, saaledes fra Museums- 
inspector. Dr. Er. M e i n e rt og navnlig fra Professor, Dr. Eug. 
Warming, hvem han i den Anledning altid omtalte med dyb Tak¬ 
nemlighed, fik han dog snart baade Arbejdsplads og Mikroskoper 
til sine Kursus, der iøvrigt, noget senere, fik Husly paa Zoologisk 
Studiesal. 
Firserne og den første Halvdel af Halvfemserne maa utvivlsomt 
betegnes som Bergh’s lykkeligste Aar; han gik da med Liv og Lyst 
op i sin Universitetsgerning, skrev sine 2 Lærebøger og udgav 
endvidere et betydeligt Antal videnskabelige Arbejder. Mod Slut¬ 
ningen af dette Tidsrum indtræder imidlertid en Forandring; de 
fra Moderens Slægt arvede kunstneriske Anlæg, der i Mellemtiden 
ganske vist langtfra havde slumret, traadte nu mere og mere i 
Forgrunden, og hans videnskabelige Virksomhed kunde da afbrydes 
af Tidsrum, i hvilke han enten udelukkende var optaget af Musikken, 
eller hvor den Sindets Uro, der var en nødvendig Følge af de 
modstridende Interessers Kamp om Overherredømmet en Uro, 
der yderligere forstærkedes ved Modgang i hans rent private Liv 
— affødte en saadan aandelig Depression, at han hverken kunde 
arbejde med det ene eller det andet. Forgæves søgte han at falde 
til Ro ved Rejser til Udlandet og navnlig ved Ophold i Neapel 
paa den zoologiske Station, hvis Forstander, Professor A. Dohrn, 
stod ham meget nær, og hvor han stadig traf gode Venner, i 1903 
stod det ham ganske klart, at han maatte træffe et endeligt Valg 
mellem Videnskaben og Kunsten. Da den sidste, til hans Faders 
store Sorg og Mishag, gik af med Sejren, søgte han straks om sin 
Afsked og rejste kort efter til Tyskland, hvor han ihærdigt stude¬ 
rede Musik og Musikteori og samtidig komponerede adskilligt, dels 
Sange, dels større Musikværker. En lang Aarrække opholdt han 
•og hans Hustru, Koncertsangerinden Franzi Bergh, f. Tiecke, 
sig nu dels i Berlin, dels i Nærheden af Bonn; først efter Krigens 
