XIV 
Afsked Om hans Virksomhed som Bibliothekar og Bibliophil skal 
her Ikke tales, hgesaa lidt som om hans æstetisk-litterære Produk¬ 
tion; meget var det ikke, han publicerede, men dog mere, end han 
naaede at faa frem som naturhistorisk Forfatter. Som saadan er 
han nemlig kun kendt gennem to smaa Afhandlinger om Kalktuf 
begge publicerede i dette Tidsskrift. Men den Interesse for Natur- 
agene, som han havde i sin Ungdom og som han bevarede hele 
Livet, gav sig dog Udslag paa forskellig Vis: dels blev hans Kend¬ 
skab til den herhenhørende Litteratur af Betydning for Bibliotheket 
dels stillede han den ogsaa til Raadighed for C. C. A Gosch da’ 
denne udarbejdede sit store Værk: Udsigt over Danmarks zoolo¬ 
giske Litteratur, dels kom hans Samling af naturvidenskabelige 
Værker og Afhandlinger andre til Gode, da han skænkede en større 
Samling Bøger til Fordeling blandt Medlemmerne af Dansk geologisk 
Forening, af hvilken han var Medlem fra dens Stiftelse i 1893 og 
hl sin Død. Et andet Udslag af hans gamle Kærlighed til sit op¬ 
rindelige Studiefag er meddelt af Museumsinspektør V. Hintze: i 
1911, da Elberling tænkte paa at tage sin Afsked fra Biblio¬ 
theket, afgav han paany en Del af sin palæontologiske Samling til 
Museet, men beholdt dog en lille Kasse med Kildekalk-Forstenin¬ 
ger tilbage: „Dem ønsker jeg selv at bearbejde, naar jeg nu snart 
faar bedre Tid.“ Han var da 77 Aar gammel! 
Om end Elberling af og til kunde vise sig i Foreningen 
(sidste Gang, han vides at have været tilstede ved et Møde var 
ved 100-Aars Jubilæet for J a p. S t ee n s tru ps Fødsel), saa ér det 
ganske sikkert meget længe siden, han hørte til de mere stadige 
Gæster ved Møderne, og selv de nuværende ældre Medlemmer 
kan derfor ikke ad den Vej have faaet noget personligt Kendskab 
til ham. Men de, der ret jævnlig færdedes paa det kgl. Bibliothek 
navnlig før dets Overflytning til den nye Bygning, vil sikkert ofte 
have lagt Mærke til den lille, hvidhaarede Herre med det gam¬ 
meldags Snit i sin Klædedragt, de forlængst umoderne „Fader¬ 
mordere" og det hvide Halsklæde, som han bar lige til det sidste. 
Da det i 1924 var 70 Aar siden Elberlings Optagelse i 
1 aturhistorisk Forening, sendte Bestyrelsen ham som Hilsen en 
Buket Blomster og en Adresse med Tak for hans Trofasthed gen¬ 
nem de mange Aar, en Opmærksomhed, for hvilken Elberling 
takkede i en egenhændig Skrivelse, der saavel fra Indholdets som 
