367 
varande arkeologiska terminologien rentiden utgor den sista delen 
av den paleolitiska tiden. S. t. ex. indelar M. Boule i sitt bekanta 
arbete Les Hommes Fossiles^) den paleolitiska tiden (paléolithique) 
i 1. flodhåstens period (époque de l’Hippopotame), II. mammutens 
period (époque du Mammouth) samt slutligen III. renens period 
(époque du Renne). Om man, såsom H. A. Nielsen gor, satter 
rentiden lika med cromagnonrasens tid^), så bor man med den 
paleolitiska tidens månniskor mena neandertalrasen. I varje fali biir 
termen “palæolithisk underkjæbe“ nårmast att forstå som neander- 
taloid underkåke eller råttare underkåke av neandertalare, vilket i 
foreliggande fall skulle passa, då han anser, att dessa underkåkar 
sakna haka. Han sager nåmligen i sin ovannåmnda uppsats^) om 
sværdborgkåken, att den framvisar “en række palæolithiske fremto¬ 
ninger: I. manglende hageprominens, II. manglende crista genio- 
glossa^) og III. 5 tandknuder på alle de 3 store blivende molarer 
i underkjæben, af hvilke den sidste i hvert fald er større end den 
anden og længere end første.“ Uppgiften for mig år hår att stålla 
under kritik var och en av dessa underkåkens påstådda karaktårer. 
I. 
Vad “hageprominensen“ (hakframsprång, das vorspringende Kinn 
enl. Bolk) betråffar, år en sådan, som av H. A. Nielsen’s bild å 
sid. 206 framgår, dock redan forhånden. Prof. Fiirst och Dr. V. 
Nordmann ha fåst min uppmårksamhet på, hurusom den foto¬ 
grafiska bilden hos H. A. Nielsen ger ett missvisande intryck. 
Den egentliga (= sagittala) hakprofilen ligger nåmligen på bilden, 
då man nårmare studerar densamma, framfor dess yttre konturlinje. 
En korrekt fotografisk bild, sådan som forfattaren lyckats få taga 
å Nationalmuseet i Kopenhamn (fig. 1), anger ett långt tydligare 
och mera markant hakframsprång. Hårtill kommer, att prof. H. A. 
0 2e éd. Paris 1923, p, 49. 
2) anf. arb. sid. 207. 
3) sid. 210. 
H. A. N i e 1 se n år tåmligen ensam om att anvånda formen genio- 
glossa i sina resp. forbindelser fossa eller crista genioglossa. I 
hithdrande litteratur talar man alltid om fossa resp. spina g e n i o g 1 o s s i, 
vilken form åven alltid kommer att anvåndas i den foljande framståll- 
ningen. 
