369 
samt att han såsom typiskt nutidsexempel avbildar en underkåke 
av den extrema typ, som forefinnes hos åldriga individer med be- 
gynnande alveolaratrofi. Envar, som sysslat med underkåkar av 
skilda åldersklasser, får klart for sig, att hakframsprånget ar en 
karaktår, som utvecklar sig så småningom under den individuella 
o 
utvecklingen. A Lunds Anatomiska Museum har jag kunnat 
undersoka ett rått stort antal barnunderkåkar från forhistorisk tid, 
tidig medeltid och nutiden. Jag har dårvid kunnat konstatera, att 
ett stort antal kåkar av barn i 7—8 års åldern forete en lika ringa ut- 
bildning av hakframsprånget som kåken från Maglemose vid Mulle- 
rup, i några fail t. o. m. mindre. Man kunde dårfbr frestas att saga, 
att mullerupkåken med hansyn till ålder och hakframsprång år når- 
mast att betrakta som normal. Vad återigen underkåken från Sværd¬ 
borg betråffar, så finner man åven bland fullvåxta individers under¬ 
kåkar betydligt mindre hakframsprång. Min erfarenhet stoder sig 
hår såsom i bvrigt huvudsakligen på svenskt skelettmaterial. I ett 
nyutkommet arbete av Louis Bolk, Die Entstehung des Menschen- 
kinnes belysas emellertid forhållanden, som ganska tydligt klar- 
gora formen hos de hår avhandlade underkåkarna. Bolk har haft 
ett utomordentligt rikt material till sitt fdrfogande. Av underkåkar av 
barn i åldern 2—6 år har han undersbkt c:a 1000, i åldern 6—7 år 
200 samt 300, som befunnit sig på tandomsningens stadium. Det 
torde dårfbr vara låmpligt att på ett par punkter referera hans 
undersbkningar och dess resultat. Han sågar å sid. 30 om kåkar 
av barn i 5—6 levnadsåret “dass sie im allgemeinen kein vorsprin- 
gendes Kinn haben“-“Die Profillinie von Kiefern in die¬ 
sem Alter zieht als Ganzes gerade abwårts, oder sie ist ein wenig 
schråg nach vorn gerichtet. Von einer Prominenz des basalen 
Kieferteiles vor dem alveolaren ist aber keine Rede“. — — — 
“Der Vorderteil von Kiefern aus dem dritten bis sechsten Lebens- 
jahre besitzt denn auch meistenteils eine uber die ganze Hbhe des 
Kiefers gehende sanfte gleichmåssige Wblbung. Nicht selten ist es 
schwierig, an solehen Kiefern die Grenzen des Kinndreieckes fest¬ 
øl Verhandelingen der Koninklijke Akademie van Wetenschappen te Am¬ 
sterdam, Tweede Sectie, Deel XXllI, No. 5, Amsterdam 1924. Bolk 
har låmnat ett preliminårt meddelande på engelska i samma akademis 
Proceedings Vol. XXVII N:os 3 and 4, 1924, sid. 329—344 under 
titeln: The chin problem. 
Vidensk. Medd. fra Dansk naturh. Foren. Bd. 80. 28 
