375 
hållas, att dessa bagge skelett ha urskilts såsom en sårskild negroid 
ras (gr i m a 1 d i rasen) utanfor cromagnonmånniskans variations¬ 
område. Likaså har det forut omtalade skelettfyndet från Combe- 
Capelle (homo aurignacensis Hauseri) hånforts till en sårskild 
ungpaleolitisk ras, aurignacrasen. Genom att urskilja dessa 
bågge raser vid sidan av cromagnonrasen biir denna mera avgrån- 
sad och enhetlig. Samma sak gåiler om det år 1914 vid Ober- 
cassel giorda fyndet av tvenne skelett, beskrivet av M. Verworn, 
R. Bon net und G. Stein mann^). Bon net, som gjort den antro¬ 
pologiska bearbetningen dårav, anser, att det ena skelettet tillhbrt 
en 50 — 60 års man, det andra en 20—25 års kvinna. Vidare fram- 
håller han, “dass beide trotz Verschiedenheiten doch blutsverwandt 
zu einer Sippe gehort haben mussen.“ Han år av den åsikten, att 
hår foreligger “eine bisher unbekannte und neue Form des dilu- 
vialen Menschen^)“. Arkeologiskt hånfores fyndet med såkerhet till 
magdalénien, liksom åven den geologiska tidsbeståmningen talar for 
diluvialtidens senare del. Å sid. 287 uttalar sig Werth enligt Bon¬ 
net om mannens hakparti på fbljande sått: “Der sehr kråftige Un- 
terkiefer hat die Form eines V mit abgestumpftem Winkel, umfasst 
den Oberkiefer von aussen und trågt ein stark vorspringendes Kinn- 
dreieck.“ Saller hånfor det manliga skelettet till en sårskild ung¬ 
paleolitisk ras: Obercasselrasen^). Å sid. 85 såger Bonnet betråff- 
ande kvinnans underkåke att “Die Modellierung des Kinndreieckes 
o 
ist bei der Frau schwåcher als beim Manne.“ A sid. 290 såger 
Werth: “Ferner unterscheidet sich der Gesichtsschådel der Frau 
von Obercassel von dem von Combe-Capelle (Homo Aurignacensis) 
noch durch das besser entwickelte Kinn und die betråchtlich gros- 
sere Winkelbreite des Unterkiefers. (Bonnet).“ Saller hånfbr 
kvinnan till brunn- (— aurignac-) rasen^). 
Emellertid ge dessa jåmforelser mindre ledning vid bedomandet 
av de danska underkåkarna. Då likvål Nielsen anstållt jåmfbrel- 
ser mellan de ungpaleolitiska kåkarna och de hår avhandlade dan¬ 
ska underkåksfragmenten, blev det åven for mig nodvåndigt att 
upptaga en sådan. Utan att behbva gå så långt med uppdelningen 
1) Verworn, Bon net, Steinmann, Der diluviale Menschenfund von 
Obercassel bei Bonn (Wiesbaden 1919). 
2) ovan anf. arb., sid. 181 och 184 f. 
3) op cit. p. 180. 
4) op. cit. p. 178. 
