376 
av de ungpaleolitiska skelettfynden i olika raser, som Saller 
gjort, anser jag mig dock med stod av ovanstående kunna fram- 
hava, att alla de ungpaleolitiska skelett, vilka utan tvekan kunna 
hanforas till cromagnonrasen, fdrete en kraftig haka, samt att aven 
de ovriga ungpaleolitikerna utmårkas av ett mer eller mindre tyd¬ 
ligt hakframsprång. På det hela taget tycks nog åven Bolk vara 
av denna mening, ty att ddma av uttalandena å sid. 102 och 103 
synes han som sagt med diluviala kåkar mena dem, som ha till- 
hort homo primigenius, alltså neandertalmånniskan. (Heidelberg- 
kåken ståller han i en annan grupp.) Om dårfdr Bolk i stållet for 
att tala om hakframsprånget såsom elt de postdiluviala rasernas 
forvårv hade tillerkånt de ungdiluviala eller ånnu riktigare de 
ungpaleolitiska raserna denna åra, något som nog har varit 
hans mening, så hade dåremot intet varit att invånda. Som det nu 
år, tycks hans begrepp “diluvial“ något så når tåcka H. A. Nielsen’s 
“palæolithisk“. Med hånvisning till Bolk’s ovannåmnda sats, att under- 
kåkar av barn i 7—8 års åldern ha stor likhet med neandertal- 
rasens underkåkar, hos vilka en framskjutande haka saknas, skulle 
vi alltså hår ha ett nytt exempel på tesen om att den individuella 
utvecklingen i viss mån rekapitulerar slåktets utvecklingsgång. Ehuru 
det år oriktigt att jåmfora underkåkar av barn, sårskilt i åldern 7—8 
år med fullvuxna individers underkåkar, ge dock måtningarna ett 
betydligt exaktare grundlag for jåmfbrelser. Dess vårre år under- 
kåksfrag mentet från Maglemose något skadat vid symfysen. 
En måtning av hakvinkeln (= symfysvinkeln) gav i trots hårav 
ett approximativt vårde på 70^. Om den individ, som denna barn- 
kåke en gång tillhbrt, fått leva och tillvåxa intill en 30 — 40 års 
ålder, hade såkerligen hakframsprånget blivit stbrre och symfys¬ 
vinkeln i motsvarande grad mindre ån 70^. Det år emellertid egen- 
domligt, att dock mullerupkåken faller inom grånserna for varia¬ 
tionen hos symfysvinklarna på fullvuxna nutidseuropéer. Enligt 
Ernst Frizzi (Untersuchungen am menschlichen Unterkiefer mit 
spezieller Beriicksichtigung der Regio mentalis) variera dessa 
mellan 65—71^2^. 
1) Archiv fur Anthropologie XXXVII N. F. Bd. 9, sid. 269. 
“> Frizzi angiver de olika måtten for symfysvinklarna i de fem vårlds- 
delarna på fdljande sått: 
Europa. 650 bis 71« 
Asien. 720 750 
Amerika. 750 ” 770 
Afrika. 770 ” SQO 
Australien und Ozeanien. 80^ „ 850 
