381 
På de fullvuxna individernas iinderkakar år alltså den ojåm- 
fdrligt vanligaste formen for ursprungsfålten inom area 
genioglossi ett par spinae(dasHockerchenpaar), 63,9 %, 
vilka dock i mer ån hålften av fallen fdrst kommit till utbildning 
efter det 15:de levnadsåret. Dessutom finnes kvar till ett rått hdgt 
antal, nåmi. 30 %, den flata, pariga, ojåmna ytan (die flache paa 
rige Rauhigkeit), som var den mest typiska utbildningsformen mel- 
lan sjunde till femtonde levnadsåret (43,5 Vo) under det att den 
ursprungliga formen av tvenne små gropar blott i enstaka fail, 
3,9 %, kvarstår. Ånnu mera sållsynt, 2,2 %, forekommer en medial 
list (H. A. Nielsen’s crista superior), som forekom fdrhållandevis 
mycket allmånt (16 %) under de två forstå levnadsåren. 
Det år mot bakgrunden av dessa Toldt’s forskningar, som H.A. 
Nielsen’s resonemang och iakttagelser bdra skårskådas. Då han 
dårfdr å sid. 207 såger: “På hagepartiets bagflade have alle nysten¬ 
alders- og nutidsmennesker en fremspringende kam, en spina men¬ 
talis superior eller crista genioglossa som tilhæftnings-, udsprings¬ 
apparat for musculus genioglossus“, har han dårmed framdragit så¬ 
som typiskt det rena undantagsfallet. Det år icke en kam (eine 
mediane Leiste enligt To Id t, en crista genioglossi eller spina men¬ 
talis superior enligt Nielsen), som år det typiska, utan tvenne 
spina e genioglossi (Hockerchenpaar enligt Toldt), som utgbra 
ursprungsfålten for den pariga musculus genioglossus. Detta år 
det normala hos fullvuxna individer, men i mer ån hålften 
av fallen ha dessa spinae utbild ats efter 15:de levnads¬ 
året. Om dårfor underkåksfragmenten från Sværdborgs 
och Mullerups mossar represe nterande resp. 7 och 14 
års barn sakna dessa spinae i fullt utbildat tillstånd, 
kanjudet s åg a s s n a r a s t v a ra n o r m a 11. En undersokn ing 
av dessa kåkar visar dock, såsom redan prof. Fiirst 
vid sitt besok i Kbpenhamn kunde konstatera, att vi 
ha a n t y d n i n ga r t i 11 e 11 e r ty d 1 i ga spår av tvennespinae 
genioglossi. Ty man måste betånka, att de danska kå- 
karna, vilka ju vardera foretrådes blott av tvenne fragment, lått 
kunnat, såsom Hans Virchow^^ betråffande de “diluviala" kå- 
1) Jmf. H. Virchow, Die menschlichen Skeletreste aus dem Kåmpfe’schen 
Bruch im Travertin von Ehringsdorf bei Weimar (Jena 1920) sid. 49, dår 
han sager, att i area muscularis (= area genioglossi och area geniohyoidei 
