392 
III. 
Å sid. 208 såger H. A. Nielsen: “Fremdeles har Sværdborg- 
underkjæben andre palæolithiske reminiscenser. Af tænder ere 
tilstede i venstre underkjæbegren de 2 små blivende 
bicuspidale skiftekindtænder, begge ganske som nutidens og 
den neolithiske tids tænder. Tillige findes den første store bli¬ 
vende molar; den er ret stor og kraftig og har 5 tandknuder, som 
ere lidt slidte på spidserne. Anden store blivende molar 
er også tilstede, men endnu ikke i slidplan; den har 
ligeledes 5 tandknuder. Bag anden store molar er kjæben 
brudt, og tredie store molar, som har ligget dybt i kjæben, er 
derved gået tabt og findes ikke mellem fragmenterne. “ Å fig. 8 
framvisar jag en bild av denna “venstre underkjæbegren“, vari 
Fig. 8. \ iinstra sværdborgfragnienlet sett uppifrån. Forstå molareii med 5 „tand- 
knuder“, andra molaren med 4. Foto Vi- 
samtliga hår omnåmnda tånder presenteras plus en hdrntand, som 
H. A. Nielsen ej omnåmnt. Av den fotografiska bilden framgår 
något, som jag vid min forstå undersokning å detta underkåksfrag- 
ment kunde konstatera, nåmi. att endast fyra “tandknuder“ 
(tuberkler) funnos å den andra underkåksmolaren. 
o 
A profilen (fig. 1) synes tydligen, att den andra molaren liksom 
åven andra premolaren ej hunnit fram till slitplanet. T.o. m. forstå 
premolaren hade knappast hunnit riktigt fram. Andra underkåks¬ 
molaren hade vid ett tillfålle lossnat; och vid fdrsiktig manipulation 
kunde den tagas ut och måtas. Det visade sig då, att den ågde 
foga utbildade rotter och måtte en långd av 16,6 mm. (= tandens 
totala långd). På grund av dessa forhållanden torde H. A. N i- 
elsen’s uppskattning av underkåken såsom tilhorande en 16—18 
