401 
att hoger forstå underkåkspremolar (Pi inf. dx.) var avbruten och 
synes passa samman med den avbrutna rotandan i alveolen for 
hoger forstå premolar (se fig. 9). Av ovanstående framgår, att H. 
A. Nielsen’s redogdrelse for de Ibsa tånderna varit hogst brist- 
fallig, och att några Ibsa underkaksmolarer ej finnas. Daremot fann 
jag samma antal Ibsa tander, som H, A. Nielsen uppgivit, 
nåmligen 13 inalles. 
H. A. Nielsen har trott sig iakttaga 5 tandknblar på dessa 
bverkåksmolarer (fig. 12 a och b), som åro typiskt 4 knbliga, och 
H ur dessa oriktiga sakfbrhållanden drar han fbljande slutsats å sid. 
209: “Her er altså i højre underkjæbegren — og har derfor utvil- 
somt også i venstre været — 5 tandknuder på alle 3 molarer. Som 
et ejendommeligt træk skal endvidere nævnes, at den 3die store 
underkjæberaolar er større end den anden og forfra bagtil længere 
end den første." Ehuru det kan synas onbdigt att ingå på diskussion 
om dessa bverkåksmolarer, som H.A. Nielsen velat placera i under- 
kåken, så tycker jag likvål, att prof. Nielsens generella påstående 
om att “i neolithiske och og nutids underkjæber er den tredie store 
molar derimod altid den mindste", och att "dette er det tre¬ 
die palæolithiske fænomen ved Sværdborgunderkjæben", icke 
kan få passera oemotsagt^). Men viktigare år att H. A, N i elsen genom 
att placera dessa bverkåksmolarer i underkåken såsom hbgersidiga 
1) op. cit. sid. 209. 
2) Rud. Martin, anf. arb. sid. 885 yttrar sig om de “paleolitiska" mån- 
niskornas tånder på fbljande sått: “Die Zåhne des altdiluvialen Menschen, 
vor allem diejenigen von Mauer und Le Moustier, sind im allgemeinen 
gross, aber sie fallen doch durchaus in die Variationsbreite des rezenten 
Menschen. Die so charakteristische von Mi zu M 3 fortschreitende Ab- 
nahme der Zahngrbsse ist auch bei ihnen meist schon vorhanden; und 
auch im Kauflåchenrelief ist seit dem Diluvium keine wesentliche Ån¬ 
derung eingetreten". Se ock S ergi, op. cit. p. 137, dår det framhålles, 
hurusom Virchow ansett, att den från Mi inf. till M 3 inf. tilltagande 
storleken år (icke, såsom H. A. Nielsen menar, ett paleolitiskt fenomen 
utan rent av) en aplik — pitekoid — karaktår. Denna uppfattning år. 
menar S ergi, numera overgiven, emedan hos recenta månniskor av 
alla raser detta sakfbrhållande kan konstateras, under det att hos 
kåken från Mauer M 3 icke år den stbrsta av molarerna. S ergi hånvisar 
for bvrigt till M. de Terra, Beitråge zu einer Odontographie der Men- 
schenrassen (aus dem Anthrop. Institut der Universitåt Zurich), Parchim 
i M. 1905, vari det ges vidare belågg for hans åsikter. De Terra har 
Vidensk. Medd. fra Dansk naturh. Foren. Bd. 80, 
30 
