407 
krona ar fotograferad bredvid dess alveol. I fig. 24 b se vi samma 
tand ifrån sidan. Troligen har dårfor aven Mg inf. sin. varit fyr- 
knolig. Att Mg inf. ar fyrknblig, stammer ju också med de vanliga 
forhållandena hos recenta européer (se Miihlreiters statistik hår 
Fig. 24a. Hogra underkaksfragmentet fråii Mul- 
lerup, fotograferat från innersidan. Kronan av 
den uttagna andra permanenta underkilksniota- 
ren ses vid sidan. Foto i/i. 
Fig. 24 b. Andra underkilks- 
molaren, fotograferad från 
sidan. Foto Vn 
anfbrd å sid. 403), och dårmed faller också det sista stbdet for 
H. A. Nielsen’s åsikt om de såsom primitiva ansedda tandfdr- 
hållandena hos mullerupkåken. 
Sammanfattning. 
Slutligen vill jag hår sammanfatta de undersokningsresultat, var- 
till jag anser mig hava kommit angående underkåksfragmenten från 
Sværdborgs- och Mullerups mossar: 
1. I motsats till vad H. A. Nielsen påstår, visa sig de båda 
kåkarna vara fbrsedda med tydliga hakframsprång i full enighet 
med underkåkar från resp. 14 och 7 års barn. 
2. Det går ej att, såsom Nielsen gor, draga en skarp gråns 
for utbildningen av area genioglossi mellan neolitikens och nutidens 
underkåkar å ena sidan samt å andra sidan dem, som tillhora den 
“paleolitiska“ resp. den åldre diluvialtiden. Nutidskåkarnas variationer 
kunna åven framvisa samma typ som den åldre diluvialtidens, om 
man endast fåster sig vid utbildningen inom area genioglossi. Vidare 
utvecklas ursprungsfålten for musculus genioglossus liksom hakfram- 
sprången allt mera markant under den individuella utvecklingen. 
Dårfor torde den lilla gropen å sværdborgkåken, som tillhort ett 
