520 
ders-Dalen fra Fortid til Nutid, topografisk, geologisk, zoologisk og 
botanisk vil man finde i „Randers Fjords Naturhistorie" 
1918 (A. C. Johansen). 
Strømmen er noget forskellig i ovennævnte Parti af Aaen; de 
fleste Lokaliteter har rolig Strøm under normal Vandstand omend 
variabel efter Tidevandet, som altid mærkes helt op forbi Randers. 
Paa andre Lokaliteter baade i Hovedløbet og i Delta-Strømmene 
navnlig omkring Spidsen af Holmene løber Vandet noget kraftigere, 
og Bundforhold, Plante- og Dyreliv præges heraf. 
Slige Steder finder vi S'dr/^as-Associationer, som 
aldrig naar til at sætte Aks, men forbliver sterile; 
de smukke, grønne, submerse Blade flotterer i Strøm¬ 
men. Det er ogsaa her, vi skal søge Simulierne 
(Fig. 1). 
Den dominerende Art — jeg tør kalde den for 
Karaktérdyret blandt Simulierne paa Gudenaa — 
er Simulium argyreatum (Mg.) Lundstr.^) 
Æg (Fig. 2) har jeg taget paa submers Scirpus 
8. Juli tæt ved Nørreaas Udløb langs nordre Bred. 
De er ovale, 0,i mm, gullige og aflagt meget 
uregelmæssigt — ofte i to Lag; det ser ud, som 
var de sprøjtet ud paa Bladene. Flere Forfattere 
omtaler Æglægningen hos Simulierne, J e n n i n gs 
and King, Horwath, Malloch, Edwards, 
Pomeroy og Axel Petersen. De ovenfor omtalte Æg er haard- 
skallede, stærkt klæbende og lægges i Gelémasse, som hærdner 
lidt efter lidt. 
I Løbet af kort Tid bliver de mørkere, og naar Klækningen 
nærmer sig, er de oftest ganske sorte. 
Jeg fandt næsten alle Belægninger af argyreatum paa Under¬ 
siden af den submerse Vegetation nær Overfladen; paa de dybere 
liggende Blade fandtes ingen Æg — derimod Larver, smaa og 
store, meterdybt, saa vel som paa Bunden. 
1) Edwards (1920) har fundet, at denne Art har Sæsondimorphisme. En 
Foraarsform {v. sericatum Mg.) og en Sénsommerform {argyreatum Mg). 
Axel Petersen (1924) har konstateret begge disse Former i Danmark. 
2) Nogle Belægninger af argyreatum-Æg mangler Gelémassen. Ægget er i 
saa Tilfælde klæbet direkte til Bladet (baade gule og sorte Æg). 
tiim »in situ« X 60- 
